Okresná prokuratúra Michalovce 
Nám. Slobody 3, 071 01 Michalovce 1

Sp. zn. : Pv 240/11/8807	Michalovce, 16.8.2012
EEČ : 2-66-242-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Ublíženie na zdraví podľa § 156 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 576/2009 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Michalovce
Podľa § 214 odsek 1 Trestného poriadku postupujem vec trestného stíhania obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
Obvodnému úradu, odboru všeobecnej vnútornej správy v Michalovciach
dňa 18.10.2010 v čase okolo 12.00 h. v suteréne obytného bloku č. XXXXX na ul. Čičarovskej vo Veľkých Kapušanoch fyzicky napadol pošk. XXXXX a to tým spôsobom, že ju päsťou ruky udrel do hlavy a následne dreveným kolíkom ju jedenkrát udrel po členku ľavej nohy, čím jej takto na základe vypracovného odborného vyjadrenia spôsobil zranenia a to pomliaždenie ľavého členkového kĺbu, pomliaždenie hlavy a povrchovú odierku II. prsta pravej ruky, ktoré si vyžiadali dobu liečenia a práceneschopnosti v trvaní 14 dní
pretože výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom
Odôvodnenie:
Poverený príslušník PZ, Obvodného oddelenia PZ XXXXX uznesením ČVS: XXXXX zo dňa 14.03.2011 začal trestné stíhanie a súčasne vzniesol obvinenie XXXXX za prečin výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona a prečin ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona.
K spáchaniu prečinu malo dôjsť na tom skutkovom základe, ako je uvedený vo výrokovej časti tohto uznesenia. 
XXXXX vo svojej výpovedi okrem iného uviedol, že na veci, ktoré sa mali odohrať na uvedenom mieste si nepamätá, nakoľko bol opitý, lebo v uvedený deň dostal podporu. Pamätá si len, že mal konflikt so synom poškodenej, ale potom stratil vedomie a prebral sa až na policajnej stanici. Nepamätá sa, aby sa stretol s poškodenou. Následne už uviedol, že poškodená si to všetko vymyslela, lebo sa mu chcela pomstiť. Určite tam nebol, lebo bol opitý, pričom keď sa prebudil doma, šiel sa znova opiť a znova spal. 
Vo veci vypovedala sv. - pošk. XXXXX, ktorá okrem iného uviedla, že vo svojej prvej výpovedi uviedla, že ju obvinený udrel úmyselne, no bola len na neho nahnevaná a v skutočnosti je pravdou to, že ju udrel nechtiac, pri tom, ako sa mu snažila zobrať drevený rám, aby s ním nikoho neudrel. Počas toho do seba aj strkali a vzájomnej sa sácali a buchali do seba, preto sa mohlo stať, že v tom čase dostala ranu do hlavy. Obvinený sa jej už bol za uvedený skutok aj ospravedlniť. Nežiada žiadnu náhradu škody. 
K veci vypovedala aj sv.-pošk. XXXXX, ktorá uviedla, že za poskytnutú zdravotnú starostlivosť poškodenej si zdravotná poisťovňa Dôvera, a.s. nárokuje náklady s týmto spojené a to vo výške 81.68 €.
XXXXX uviedol, že v uvedený deň mali medzi sebou konflikt obvinený s poškodenou, kde sa medzi sebou naťahovali, teda hádali, potom sa aj sácali a spadli na zem. Obvinený mal v tom čase vypité. Navzájom sa aj bili rukami a počas bitky mal obvinený v ruke aj nejakú palicu. Následne svedok odišiel preč. 
Vo veci vypovedala aj sv. XXXXX, ktorá len dodala, že jej syn nezbil poškodenú, nakoľko vtedy spal doma. Uviedla, že vtedy sa po osade rozšírilo, že zranenia poškodenej mal spôsobiť jej manžel XXXXX, ktorý ju mal udrieť palicou od čakana, kde ju takto mal biť po nohách. 
XXXXX uviedol, že nie je pravda, aby mal jeho syn zbiť poškodenú. Všetko je to výmysel a ak to uvádza aj sv. XXXXX, tak ho naviedla poškodená. 
Vo veci bol vypracovaný aj znalecký posudok z odboru zdravotníctva a farmácie, odvetvie psychiatria, z ktorého vyplýva, že obvinený netrpí duševnou poruchou, zisťujú len mentálnu retardáciu na stupni debility v strednom pásme a užívanie návykových látok alkoholu a organických rozpúšťadiel s návykom bez chorobnej závislosti. V čase spáchanie činu rozpoznávacia schopnosť a ovládacia schopnosť boli zmenšené nepodstatne. Obvinený chápe zmysle trestného konania. Jeho pobyt na slobode nie je nebezpečný. 
Vo veci bol vypracovaný aj znalecký posudok z odboru zdravotníctva a farmácie, odvetvie chirurgie a traumatológie XXXXX, z ktorého vyplýva, že poškodená utrpela zranenia a to povrchovú odierku druhého prsta pravej ruky, pomliaždenie hlavy a pomliaždenie ľavého členkového kĺbu. Zranenie prsta vzniklo pôsobením tangenciálneho násilia pôsobiaceho na kožný kryt ukazováka miernou intenzitou. Poranenie hlavy vzniklo pôsobením tupého predmetnou miernou intenzitou, najpravdepodobnejšie išlo o úder rukou, opakovane. Poranenie členka vzniklo pôsobením tupého násilia pôsobiaceho stredne silnou až silnou intenzitou na oblasť ľavého členka. Po úraze musela poškodená strpieť bolesti hlavy miernej intenzity, ktoré ustúpili do 2 dní a bolesti ľavého členka stredne silnej intenzity, ktoré ustúpili do 10 dní. Počas prvých 8 dní liečby bola poškodená v dôsledku nesprávnej stanovenej diagnózy nútená strpieť sádrovú fixáciu na ľavom predkolení. V ďalšom priebehu liečby bola poškodená už vo všetkých základných denných úkonoch plne sebestačná a nebolo odkázaná na pomoci iných osôb. Primeraná doba liečenia a práceneschopnosti je 14 dní. Znaleckým dokazovaním sa nedá dokázať, či zranenie v oblasti členka vzniklo jednorázovým pôsobením tupého predmetu. 
V zmysle § 156 ods. 1 Tr. zákona sa prečinu ublíženia na zdraví dopustí ten, kto inému úmyselne ublíži na zdraví. V zmysle § 123 ods. 2 Tr. zákona ublížením na zdraví na účely Trestného zákona sa rozumie také poškodenie zdravia iného, ktoré si objektívne vyžiadalo lekárske vyšetrenie, ošetrenie alebo liečenie, počas ktorého bol nie iba na krátky čas sťažený obvyklý spôsob života poškodeného. 
Nie každá porucha zdravia je ublížením na zdraví v zmysle Trestného zákona. V prípade ublíženia na zdraví nestačia len prechodné bolesti alebo nevoľnosť, či nepatrné ranky.
Za ublíženie na zdraví je možné považovať taký stav, ktorý porušením normálnych telesných alebo duševných funkcií marí výkon obvyklej činnosti alebo ma iný vplyv na obvyklý spôsob života poškodeného, a ktorý spravidla vyžaduje lekárske ošetrenie, aj keď nezanecháva trvalé následky. Ublížením na zdraví teda bude zmenený stav, ktorý nastal napr. dlhotrvajúcimi bolesťami, horúčkami, nemožnosťou pohybu, pripútaním na lôžko a pod.. 
Práceneschopnosť je dôležitým kritériom pri posudzovaní pojmu ublíženia na zdraví, nie je však kritériom jediným a rozhodujúcim. Pri posudzovaní uvedeného pojmu majú význam hlavne také skutočnosti, ako je povaha poruchy zdravia, spôsob akým bola spôsobená, akými príznakmi sa prejavuje, ktorý orgán a ktorá funkcia bola narušená, bolestivosť zranení a ich intenzita, či a aké lekárske ošetrenie vyžaduje a či a do akej miery porucha narušila obvyklý spôsob života poškodeného, do čoho sa počíta i vyradenie z pracovného procesu. 
Každý prípad je nutné posudzovať komplexne a prísne individuálne a to aj vzhľadom na zavinenie zo strany poškodeného, akým spôsobom konflikt vznikol, kto a akým spôsobom sa na konflikte spolupodieľal. 
V žiadnom prípade nie je možné stanoviť nejakú minimálnu dobu, po ktorú musí porucha zdravia (narušenie obvyklého spôsobu života, bolestivosť zranenia, práceneschopnosť a pod.) trvať, aby poruchu zdravia bolo už možné považovať za ublíženie na zdraví v zmysle § 156 ods. 1 Tr. zákona. Musí sa jednať ale o takú poruchu zdravia, ktorá znemožňuje postihnutému obvyklý spôsob život, ale treba brať v úvahu aj ostatné kritéria posudzovania pojmu ublíženia na zdraví. 
Rozhodujúcim pre naplnenie znaku ublíženia na zdraví je, či vykonanými dôkazmi bola preukázaná taká porucha zdravia poškodeného, ktorá mu sťažovala obvyklý spôsob života a výkon obvyklej činnosti, a to nie len po krátku dobu. 
Z vyššie uvedeného vyplýva, že pre naplnenie všetkých znakov prečinu ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona sa vyžaduje, aby poškodenie zdravia si vyžiadalo lekárske ošetrenie, ošetrenie alebo liečenie počas ktorého bol nie iba na krátky čas sťažený obvyklý spôsob života poškodeného. Nie je rozhodujúca dĺžka práceneschopnosti, ktorá by mala trvať najmenej sedem dní, ale vždy pri súčasnom splnení aj ďalších kritérií. 
Z jednotlivých výpovedí samotného poškodenej, obvineného, svedkov vyplýva, že k samotnému skutku - incidentu medzi poškodenou a obvineným došlo, čím došlo k vzniku objektívne zistených zranení u poškodenej, kde určujúcim zranením je poranenie v oblasti ľavého členka. Znalec uviedol, že pri prvotnom ošetrení došlo k nesprávnemu stanoveniu diagnózy, keď prvotne ošetrujúci lekár vyjadril podozrenie na zlomeninu členka, následkom čoho bola poškodená nútená strpieť počas prvých ôsmych dní sádrovú fixáciu. Tento stav bol upravený po ôsmych dňoch. 
Dospel som k záveru, že obvinený svojím konaním nenaplnil znaky prečinu ublíženia na zdraví v zmysle § 156 ods. 1 Tr. zákona, pretože v danom prípade absentuje materiálna stránka trestného činu, ako je to vyššie uvedené, teda nie je možné konanie obvineného kvalifikovať ako vyššie uvedený prečin, aj keď doba práceneschopnosti a liečenia podľa znaleckého posudku presahuje dobu siedmych dní.
Po preskúmaní mieri zavinenia obvineného na samotnom zranení poškodenej, kde z výpovedi poškodenej jednoznačne vyplýva, že poranenie členka nevzniklo úmyselným pôsobením, ale po tom, čo sa ona snažila od obvineného zobrať drevený rám. Podľa § 8 Tr. zákona trestný čin je protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone, ak tento zákona neustanovuje inak. 
	Prečinu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona sa dopustí ten kto sa dopustí verbálne alebo fyzicky, verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom hrubej neslušnosti alebo výtržnosti najmä tým, že napadne iného.
Je potrebné uviesť, že objektívna stránka prečinu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona spočíva v konaní páchateľa, ktoré môže mať dve formy, a to hrubú neslušnosť alebo výtržnosť, ktorej sa páchateľ dopustí verejne alebo na mieste verejnosti prístupnom. Tieto formy sa môžu aj prekrývať. Spravidla ide násilný alebo slovný prejav takého charakteru, ktorý hrubo uráža, vzbudzuje obavy o bezpečnosť zdravia, majetku alebo výrazne znižuje vážnosť väčšieho počtu osôb prítomných súčasne.
	Hrubou neslušnosťou sa rozumie konanie, ktorý sa hrubo porušujú pravidlá občianskeho spolužitia a zásady občianskej morálky. Zo slovného spojenia hrubá neslušnosť vyplýva, že musí ísť o závažnejšiu neslušnosť, ktorá sa prieči pravidlám občianskeho spolužitia a zásadám občianskej morálky. Hrubý charakter neslušnosti nemožno hodnotiť len na základe charakteru osobnosti páchateľa, ale z jeho konkrétneho prejavu, a to aj vo vzťahu k prostrediu, kde k nemu došlo. Výtržnosťou sa rozumie konanie, ktoré závažným spôsobom narušuje verejný poriadok a pokoj a je preň typický zjavne neúctivý postoj páchateľa k zásadám občianskeho spolužitia. Musí ísť o vyšší stupeň nebezpečnosti. 
	Pri posudzovaní činu výtržníckej povahy je nutné hlavne zvážiť intenzitu, črty a priebeh útoku (slovné, či iné nebezpečné prejavy), posúdiť okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný (na pracovisku, na ulici, denná alebo nočná doba), zisťovať pohnútku činu (vyprovokovanie, arogancia voči iným osobám), zhodnotiť následky (poranenie osôb, poškodzovanie veci) a zhodnotiť osobu páchateľa (doposiaľ spôsob jeho života, povahové vlastnosti a pod.). 
V zmysle § 10 ods. 2 Tr. zákona účinného od 01.01.2006 nejde o prečin, ak vzhľadom na spôsob vykonania činu a jeho následky, okolnosti, za ktorých bol čin spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa je jeho závažnosť nepatrná.
 	Trestná zodpovednosť sa odvíja od tzv. princípu formálneho poňatia trestného činu. V zmysle citovaného § 10 ods. 2 Tr. zákona sa okrem formy zavinenia ustanovuje aj skúmanie závažnosti trestného činu. Závažnosť je zadefinovaná ako taxatívny výpočet okolností potrebných na posúdenie vymedzenie prečinu. Ak ich posúdením je závažnosť nepatrná, nejedná sa o prečin. 
Obvinený je hodnotený len všeobecnými údajmi. 
XXXXX bol doposiaľ jedenkrát súdne trestaný, ešte v roku 1998. 
Z horeuvedeného som dospel k názoru, že konaním obvineného nedošlo k naplneniu znakov skutkovej podstaty ublíženia na zdraví podľa § 156 ods. 1 Tr. zákona a prečinu výtržníctva podľa § 364 ods. 1 písm. a) Tr. zákona, ale je dôvodné predpokladať, že jeho konanie by mohlo napĺňať znaky skutkovej podstaty priestupku proti občianskemu spolunažívaniu podľa § 49 ods. 1 písm. d) zákona č. 372/1990 Zb. priestupkoch v znení neskorších predpisov.
V zmysle § 214 ods. 1 Tr. por. prokurátor postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom alebo iným správnym deliktom alebo by mohol byť prejednaný v disciplinárnom konaní, a preto bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 
	Po preskúmaní jednotlivých dôkazov vo vyšetrovacom spise jednotlivo i vo vzájomnom súhrne bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
	Týmto uznesením nie sú dotknuté práva poškodených strán na náhradu škody, ktorú si môžu uplatniť v konaní o občiansko-právnych veciach. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Ján Jozef
prokurátor