Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 3 Pv 147/11/5506	Martin, 12.12.2012
EEČ : 2-40-202-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Podvod podľa § 221 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 576/2009 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
ako konateľ spoločnosti XXXXX s. r. o., so sídlom XXXXX, ul. XXXXX, IČO: XXXXX si v období od 28.09.2010 do dnešného dňa neuhradil svoje záväzky voči spoločnosti XXXXX, s.r.o., so sídlom XXXXX, ul. XXXXX IČO: XXXXX, u ktorej si na základe objednávky zo dňa 08.09.2010, objednávky zo dňa 16.09.2010, objednávky zo dňa 22.09.2010, objednávky zo dňa 13.10.2010, objednávky zo dňa 14.10.2010 a objednávky zo dňa 04.11.2010 objednal drogistický tovar a za tento do dnešného dňa nezaplatil, teda spoločnosti XXXXX, s.r.o., IČO: XXXXX neuhradil faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 28.09.2010, faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 23.10.2010, faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 30.10.2010, faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 13.11.2010, faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 20.11.2010 a faktúru č. XXXXX s dátumom splatnosti do 03.12.2010 a to aj napriek telefonickým, písomným aj osobným prísľubom, ktoré adresoval konateľovi spoločnosti v čase uzatvárania predmetných kúpnych zmlúv, čím týmto svojím konaním priviedol do omylu spoločnosť XXXXX, s.r.o., IČO: XXXXX a spôsobil tak, škodu neuhradením uvedených faktúr vo výške 1987,60 EUR
lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
	Poverený príslušník Obvodného oddelenia PZ XXXXX - XXXXX uznesením pod ČVS: XXXXX zo dňa 20.03.2011 podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začal trestné stíhanie a uznesením pod ČVS: XXXXX zo dňa 11.04.2011 podľa § 206 ods. 1 Tr. por. vzniesol obvinenie XXXXX, nar. XXXXX, pre prečin podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák., ktorého sa mal dopustiť na tom skutkovom základe, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
Po vykonaní všetkých potrebných úkonov za účelom objasnenia skutkového stavu veci, poverený príslušník PZ v rámci prípravného konania predložil spisový materiál na Okresnú prokuratúru v Martine s návrhom na podanie obžaloby podľa § 209 ods. 1 Tr. por. 
Po preskúmaní návrhu, ako aj na vec sa vzťahujúceho spisového materiálu som dospel k záveru, že predmetný skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

	Dokazovanie bolo vykonané v dostatočnom rozsahu, pričom bol zistený nasledovný skutkový stav:

	Obvinený XXXXX vo svojej výpovedi zo dňa 19.05.2011, uviedol, že je konateľom spoločnosti XXXXX s. r. o. a bol konateľom tejto spoločnosti aj v období od 01.09.2010 do 31.12.2010. Spoločnosť XXXXX obchodovala so spoločnosťou XXXXX, s.r.o. na základe ústnej dohody, k obchodu medzi uvedenými spoločnosťami dochádzalo na základe písomných objednávok. Obvinený si je vedomý, že jeho spoločnosť XXXXX nemá voči spoločnosti XXXXX, s.r.o. uhradené faktúry vo výške 1987,60 EUR, pričom ako konateľ spoločnosti XXXXX má záujem uvedený dlh splatiť. Nemal v úmysle podviesť konateľa spoločnosti XXXXX, s.r.o. Po vzájomnej dohode s pánom XXXXX, konateľom spoločnosti XXXXX s. r. o., uvádzali na slovenský trh nový produkt, pričom toto zavedenie bolo finančne náročnejšie, následkom čoho došlo k finančnej strate a dočasnej platobnej neschopnosti jeho spoločnosti. S pánom XXXXX sa obvinený stretol v novembri v Prešove a dohodol si splatnosť do konca novembra 2010, avšak došlo k neuhradeniu faktúr spoločnosti obvineného a tým pádom obvinený nevedel uhradiť faktúry pánovi XXXXX. Spoločnosť XXXXX s. r. o. má záväzky aj voči iným spoločnostiam, čo sa týka obchodných záležitostí nebola so splatením záväzkov uprednostnená žiadna spoločnosť.
	Obvinený v rámci výsluchu, uskutočneného dňa 03.08.2012, vypovedal, že spoločnosť XXXXX, s.r.o. má z jeho strany uhradené všetky dlhy. Na otázku povereného príslušníka PZ, z akého dôvodu obvinený objednával dňa 16.09.2010, dňa 28.09.2010, dňa 13.10.2010, dňa 14.01.2010 a dňa 04.11.2010 ďalší tovar, keď vedel, že nebude mať z čoho uhradiť faktúru splatnú dňa 28.09.2010, resp. z akých prostriedkov chcel objednávky uhradiť, obvinený vypovedal, že firma je živý organizmus, mal s danou spoločnosťou dobrú spoluprácu aj v minulosti a tovar si určite neobjednával s tým, že ho nezaplatí. Chcel ho zaplatiť ihneď ako by na neho mal prostriedky. To, že sa firma dostane do dočasnej platobnej neschopnosti sa stáva. Obvinený na otázku povereného príslušníka PZ, prečo uvádzal konateľovi poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o., že za tovar, ktorý žiadal cez objednávky uhradí a opätovne u poškodenej spoločnosti objednával nový tovar aj napriek tomu, že za predchádzajúce objednávky mu faktúru neuhradil, odpovedal, že do mesiaca sú aj štyri faktúry s určitým dátumom splatnosti. Do dnes s tou firmou obchoduje aj keď za tovar už platí cez dobierku. Na otázku povereného príslušníka PZ, prečo obvinený objednával tovar v čase, kedy jeho spoločnosť bola platobne neschopná, odpovedal, že daný tovar objednával pretože mal odberateľov, pričom objednávky fungovali na základe trhu. Obvinený na otázku, prečo opakovane v telefonických rozhovoroch, v emailoch, ale aj pri osobnom stretnutí XXXXX sľuboval, že splatné faktúry uhradí v troch splátkach, odpovedal, že tu asi urobil chybu. Sľúbil mu to na základe určitej prognózy. V tejto veci môže mať pán XXXXX na neho ťažké srdce a mrzí ho to, ale to podľa obvineného neznamená, že je podvodník. Odpoveď obvineného na otázku povereného príslušníka PZ, či si je vedomý toho, že na základe jeho telefonických prísľubov bol jeho spoločnosti zasielaný tovar spoločnosti XXXXX, s.r.o. a tiež, že na základe posledného osobného prísľubu zo dňa 16.11.2010, ktorý dal XXXXX, mu bol poslaný tovar, ktorý si objednal dňa 04.11.2010, uviedol, že snahou ich oboch bolo dostať tovar do obehu, XXXXX bol dovozca a chcel pokryť trh. Obvinený zhá¨ľal objednávky. Mali spoločný ciel. Tým, že by obvinenému nebol dodaný tovar by obaja prišli o zákazníkov, pričom nebola snaha brzdiť dodávky. Na otázku povereného príslušníka PZ, či si je obvinený vedomý toho, že spoločnosť XXXXX, s.r.o. aj napriek tomu, že neuhrádzal na čas svoje záväzky mu zasielala tovar, na základe jeho telefonických resp. písomných či osobných prísľubov, obvinený odpovedal, že si toho vedomý nie je a zopakoval, že išlo o spoločný cieľ. Obvinený nenútil, aby mu bol dodávaný tovar, ale on sám bol nútený, aby tovar predával. Obvinený na otázku, prečo policajným orgánom pri svojom výsluchu v postavení obvineného vypovedal, že jeho spoločnosť bola platobne neschopná od 01.09.2010 do 31.12.2010, keď mal v súhrne na bankovom účte a v pokladni dostatočne vysoký stav pe¨ľažných prostriedkov, odpovedal, že účtovné položky sa niekedy líšia od skutočnosti. Ak by tie peniaze reálne mal, tak by nebol problém uspokojiť záväzky spoločnosti XXXXX, s.r.o. Obvinený na otázku povereného príslušníka PZ, či uhrádzal aj iné dodávateľské faktúry resp. iné záväzky voči iným spoločnostiam za obdobie od 01.09.2010 do 31.12.2010, a ak áno prečo vo svojej výpovedi uviedol, že pri platení záväzkov v skúmanom období nebola uprednostnená žiadna spoločnosť, vypovedal, že sa k tejto otázke nevie vyjadriť, lebo ani nevie, čo predtým uvádzal, určite nikoho neuprednostil. Pokiaľ zo zistených skutočností vyplýva, že došlo k uhradeniu nejakej inej faktúry, tak to nebolo s úmyslom nezaplatiť záväzky voči spoločnosti XXXXX, s.r.o.
   
	Svedok XXXXX, konateľ a majiteľ poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o., IČO: XXXXX, vo svojej výpovedi zo dňa 24.10.2012, uviedol, že so spoločnosťou XXXXX s. r. o. spolupracoval od októbra roku 2009. Od leta 2010 dochádzalo zo strany spoločnosti XXXXX s. r. o. k výraznejším sklzom pri platení faktúr, pričom splatnosť vystavených faktúr bola 30 dní. Zo strany spoločnosti XXXXX, s.r.o. bol však tovar aj naďalej expedovaný na základe objednávok a prísľubov pána XXXXX, pričom svedok nevedel povedať, aké dôvody svojej nemožnosti splácať faktúry pán XXXXX uvádzal, nakoľko s ním osobne nekomunikoval, ale komunikoval s ním druhý konateľ XXXXX. Ku svojej predchádzajúcej výpovedi priložil aj emailovú komunikáciu s XXXXX ako dôkaz jeho prísľubov, ktorými ich obvinený opakovane privádzal do omylu tým, že tvrdil, že peniaze zaplatí, že pracuje na tom, aby záväzky uhradil. Dňa 16.11.2010 v priestoroch firmy XXXXX, s.r.o., uvádzal, že nesplatené faktúry podľa ústnej dohody uhradí v troch častiach, pričom prvú do jedného týždňa, druhú časť do 30.11.2010 a tretiu časť do 31.12.2010. Na základe jeho prísľubov z tohto stretnutia mu bol zaslaný aj tovar objednaný dňa 04.11.2010. Aj napriek tomu, že dohodu nedodržal opätovne objednal ďalší tovar, no na základe toho, že nedošlo k plneniu neuhradených faktúr podľa dohody, mu žiadny ďalší tovar nevyexpedovali. Od začiatku už pri neuhradení prvej faktúry počas telefonického rozhovoru uvádzal, že dlžobu zaplatí a na základe jeho tvrdení mu vyexpedovali tovar, ktorý objednávkami žiadal. Opakovane ich privádzal svojimi sľubmi, že zaplatí do omylu a tiež aj tým, že opakovane objednával tovar. Keby pán XXXXX uviedol, že nemá peniaze na zaplatenie tovaru a keby opakovane nesľuboval, že za tovar zaplatí, nevyexpedovali by mu ďalší tovar, ktorý u nich objednával. Dňa 27.07.2011 obvinený uhradil sumu vo výške 883,04 EUR prevodom na účet spoločnosti XXXXX, s.r.o., dňa 04.10.2011 uhradil sumu 600,- EUR, dňa 26.06.2012 uhradil sumu 20,50 EUR a sumu 25,78 EUR a sumu 142,82 EUR a sumu 315,46 EUR, čo dokopy predstavuje sumu 1987,60 EUR. Svedok uviedol, že mu obvinený nahradil škodu v plnej výške a teda spoločnosti XXXXX, s.r.o. už nie je nič dlžný. Po poučený podľa § 46  ods. 1, ods. 3 Tr. por. svedok uviedol, že sa nepripája k náhrade spôsobenej škody, nakoľko spoločnosti XXXXX, s.r.o. bola škoda nahradená zo strany obvineného XXXXX v plnej výške a teda nežiada, aby bol páchateľ braný na zodpovednosť a riešený v rámci trestného konania. 
	
	Svedok XXXXX, konateľ poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o., vo svojej výpovedi zo dňa 24.10.2012, uviedol, že so spoločnosťou XXXXX s. r. o. obchoduje od októbra roku 2009. Od leta 2010 dochádzalo zo strany spoločnosti XXXXX s. r. o. k výraznejším sklzom pri platení faktúr, pričom splatnosť nimi vystavených faktúr bola 30 dní. Zo strany spoločnosti XXXXX, s.r.o. bol však tovar aj naďalej expedovaný na základe objednávok a osobných prísľubov pána XXXXX, kde tvrdil, že aj on má dlžníkov a čaká, že mu splatia faktúry a keď ich bude mať splatené, tak podlžnosť zaplatí. Dňa 16.11.2010 sa svedok ako druhý konateľ spoločnosti XXXXX, s.r.o. osobne stretol s XXXXX v Prešove v priestoroch firmy XXXXX, s.r.o., pričom pri tomto stretnutí nebol nikto prítomný. Stretli sa za účelom vyjasnenia si uvedenej situácie ohľadom platobnej disciplíny. Na tomto stretnutí došlo zo strany pána XXXXX k ďalšiemu ústnemu prísľubu o úhrade nesplatených faktúr. Tieto faktúry mal podľa ústnej dohody vyplatiť v troch častiach, prvú do jedného týždňa, druhu časť do 30.11.2010 a tretiu časť do 31.12.2010. Na základe prísľubov z tohto stretnutia mu bol zaslaný aj tovar objednaný dňa 04.11.2010. Následne objednal aj ďalší tovar, no na základe toho, že nedošlo k plneniu neuhradených faktúr podľa dohody, žiadny ďalší tovar nevyexpedovali. Keby im pán XXXXX opakovane nesľuboval, že faktúry uhradí, neexpedovali by mu ďalší tovar, tým ich opakovane privádzal do omylu. Dňa 21.01.2011 došlo k ďalšiemu stretnutiu na výstave Gastro v Bratislave medzi XXXXX a svedkom, kde medzi nimi bola uzavretá ústna dohoda, že XXXXX najneskôr do 31.01.2011 v plnej výške vyrovná svoje záväzky voči spoločnosti XXXXX, s.r.o., nakoľko podľa jeho slov má schválený úver a bude mať finančné prostriedky na uhradenie faktúr, avšak spoločnosti XXXXX, s.r.o. faktúry podľa prísľubu nezaplatil, čím mu vznikla podlžnosť vo výške 1987,60 EUR. Svedok na záver vypovedal, že v priebehu roka 2011 a v priebehu roka 2012 im postupne obvinený v menších čiastkach dlžnú sumu uhradil, čím svoju podlžnosť teda škodu, ktorú ich spoločnosti XXXXX, s.r.o. spôsobil v plnej miere nahradil. 
	
	Z obsahu na vec sa vzťahujúceho spisového materiálu teda vyplýva, že spoločnosť XXXXX, s.r.o. dobrovoľne pokračovala v obchodovaní so spoločnosťou XXXXX a uzatvárala s ňou nové kúpne zmluvy s 30 d¨ľovou lehotou splatnosti kúpnej ceny, a to aj napriek tomu, že sa voči nej spoločnosť XXXXX s. r. o. dostala do omeškania s plnením svojich splatných záväzkov z predchádzajúcich kúpnych zmlúv, pričom obvinený XXXXX toto omeškanie vysvetľoval nepriaznivou finančnou situáciou svojej spoločnosti. Ku zmene dodávania tovaru a spôsobu platby kúpnej ceny zaň, prostredníctvom poštových dobierok, pristúpila spoločnosť XXXXX, s.r.o., až na základe nedodržania ústnej dohody o postupnom splatení všetkých predchádzajúcich splatných záväzkov spoločnosti XXXXX s. r. o. po častiach. Konatelia spoločnosti XXXXX, s.r.o. teda uzatvárali predmetné kúpne zmluvy so spoločnosťou XXXXX s. r. o. s plnou vedomosťou o jej predchádzajúcich omeškaných záväzkoch a jej nedobrom finančnom stave, v ktorom sa nachádzala. Finančná situácia obchodnej spoločnosti je vždy základným faktorom, majúcim priamy vplyv na riadne a včasné plnenie jej peňažných záväzkov. Obvinený XXXXX, konateľ spoločnosti XXXXX s. r. o., nebol pri uzatváraní predmetných kúpnych zmlúv svojím konaním schopný vyvolať u spoločnosti XXXXX, s.r.o. resp. u jej konateľov nezhodu ich vedomostí, či predstáv s reálnou finančnou situáciou svojej spoločnosti, ako ani na nej priamo závislej spôsobilosti riadneho a včasného plnenia budúcich záväzkov, nakoľko o týchto skutočnostiach konatelia spoločnosti XXXXX, s.r.o. v rozhodnom čase mali vedomosť. Vedeli o nich jednak zo svojej obchodnej činnosti uskutočnenej v minulosti, ako aj z priamej komunikácie s obvineným XXXXX. Pokiaľ sa aj navzdory uvedeným vedomostiam konatelia XXXXX, s.r.o. rozhodli uzatvoriť ďalšie zmluvy a spoliehali sa len na prísľuby obvineného, že pracuje na zlepšení finančnej situácie svojej spoločnosti, nie je možné uzavrieť, žeby konali s primeranou mierou opatrnosti, na ktorú boli povinní v zmysle ustanovenia § 415 zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov (ďalej len „OZ“) a teda v podstate riziko plynúce z neistoty, či ich zmluvný partner bude schopný splniť svoje záväzky riadne a včas, akceptovali. 
	
	Podľa § 415 OZ každý je povinný počínať si tak, aby nedochádzalo ku škodám na zdraví, na majetku, na prírode a životnom prostredí. Citované ustanovenie zakotvuje tzv. všeobecnú preventívnu povinnosť počínať si tak, aby nikomu nevznikla škoda, pričom táto povinnosť sa ukladá všetkým účastníkom občiansko-právnych ako aj obchodno-právnych vzťahov a to bez ohľadu na to, či sú títo fyzickými alebo právnickými osobami. Vzťahuje sa teda na celú oblasť súkromného práva. Zároveň je pre dodržiavanie tejto povinnosti irelevantné, či sú osoby v rámci záväzkovo-právnych vzťahov v postavení veriteľov alebo dlžníkov. Tvrdenia alebo prísľuby obvineného spočívajúce v tom, že sa jeho finančná situácia zlepší len, čo mu bude poskytnutý uver neurčitej výšky alebo potom, čo mu jeho pohľadávky uhradia jeho dlžníci, totiž pri ich obvyklom kritickom posúdení bez bližšieho preverenia nedávajú jasnú garanciu toho, že ku zlepšeniu naozaj dôjde a teda pokiaľ veriteľ takýmto argumentom svojho dlžníka uverí s vedomím jeho negatívneho finančného stavu a spoľahne sa iba na ne, preberá na seba nebezpečenstvo možných dôsledkov, ktoré je s ich neistou povahou spojené.

	Prečinu podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák. sa dopustí ten, kto na škodu cudzieho majetku seba alebo iného obohatí tým, že uvedie niekoho do omylu alebo využije niečí omyl, a spôsobí tak na cudzom majetku malú škodu.

	Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti konštatujem, že v predmetnej trestnej veci obvinený XXXXX nenaplnil svojím konaním všetky obligatórne znaky skutkovej podstaty prečinu podvodu podľa § 221 ods. 1 Tr. zák., nakoľko absentuje objektívna stránka v časti konania. Obvinený svojím konaním na škodu cudzieho majetku neobohatil seba alebo iného tým, že by uviedol druhú zmluvnú stranu do omylu alebo by využil jej omyl v otázke solventnosti jeho obchodnej spoločnosti resp. jej schopnosti plniť si svoje záväzky riadne a včas v období uzatvárania dotknutých kúpnych zmlúv. 
 
	Pre úplnosť dodávam, že som dôkazy, ktoré sú obsahom príslušného spisového materiálu, preskúmal aj z hľadiska toho, či konanie obvineného XXXXX nenaplnilo zákonné znaky skutkových podstát iných trestných činov a to najmä skutkovú podstatu prečinu poškodzovania veriteľa podľa § 239 ods. 1 Tr. zák. alebo prečinu zvýhod¨ľovania veriteľa podľa § 240 ods. 1 Tr. zák.  

	Prečin poškodzovania veriteľa podľa § 239 ods. 1 Tr. zák. spácha ten, kto, čo aj len čiastočne, zmarí uspokojenie svojho veriteľa tým, že
a)	zničí, poškodí, urobí neupotrebiteľnou, zatají, predá, vymení alebo inak odstráni čo aj len časť svojho majetku,
b)	zaťaží vec, ktorá je predmetom záväzku, alebo ju prenajme,
c)	predstiera alebo uzná neexistujúce právo alebo záväzok, alebo postúpi svoju pohľadávku, alebo prevezme dlh iného, i keď na to nebol povinný ani oprávnený, alebo
d)	predstiera zmenšenie svojho majetku alebo jeho zánik.

	Prečinu zvýhodňovania veriteľa podľa § 240 ods. 1 Tr. zák. sa dopustí ten, kto ako dlžník, ktorý nie je schopný plniť svoje splatné záväzky, zmarí, hoci aj len čiastočne, uspokojenie svojho veriteľa tým, že zvýhodní iného veriteľa.

	Vo vzťahu ku konaniu obvineného XXXXX a skutkovej podstaty prečinu poškodzovania veriteľa podľa § 239 ods. 1 Tr. zák. konštatujem, že som vyhodnotením dôkazov nachádzajúcich sa vo vyšetrovacom spise dospel k záveru, že v danej veci nie sú naplnené všetky formálne znaky skutkovej podstaty prečinu poškodzovania veriteľa podľa § 239 ods. 1 Tr. zák. a to z dôvodu neexistencie objektívnej stránky. Výpoveďami oboch konateľov poškodenej spoločnosti XXXXX, s.r.o. bolo totiž potvrdené, že omeškané záväzky boli obvineným v celej výške uhradené na základe čoho nedošlo ku situácií, kedy by nastalo hoci aj len čiastočné zmarenie uspokojenia veriteľa. V súvislosti so skutkovou podstatou trestného činu poškodzovania veriteľa podľa § 239 Tr. zák. resp. konkrétne ku charakteru majetkových dispozícií vedúcich k zmareniu uspokojenia veriteľa, na ktoré sa táto skutková podstata vzťahuje, považujem za potrebné poukázať na právnu vetu rozsudku Nejvyššího soudu ČSR zo d¨ľa 23.11.1989 so sp. zn. 6 Tz 33/89, podľa ktorej dlžník, ktorý predá svoj majetok alebo jeho časť, a zo získaných prostriedkov uhradí iné skutočné (nie fingované) pohľadávky voči osobe, nedopúšťa sa trestného činu poškodzovania veriteľa, hoci týmto konaním zmarí alebo čiastočne zmarí uspokojenie veriteľa. Rovnako je tomu, ak dlžník predajom svojho majetku alebo jeho časti len sťaží alebo oddiali uspokojenie veriteľa, ktorému zostáva možnosť uspokojiť svoju pohľadávku z iného dlžníkovho majetku.
Pod čo aj len čiastočným zmarením uspokojenia svojho veriteľa je potrebné rozumieť také konanie dlžníka, ktorým sa eliminuje možnosť dosiahnutia uspokojenia splatnej pohľadávky veriteľa, pričom toto od¨ľatie, či odstránenie možnosti uspokojenia pohľadávky musí mať definitívny a nezvratný charakter a nemôže spočívať len v jeho oddialení.   
	Keďže v predmetnej trestnej veci nedošlo k žiadnemu zmareniu uspokojenia veriteľa nedošlo tak ani k naplneniu obligatórnych znakov skutkovej podstaty prečinu zvýhodňovania veriteľa podľa § 240 ods. 1 Tr. zák., nakoľko objektívna stránka resp. vonkajšia charakteristika tohto trestného činu nejestvuje. 

	Na záver pripomínam, že vyššie uvedené skutočnosti nemajú žiadny vplyv na to, že nesplnenie povinnosti účastníka občiansko-právneho vzťahu splniť si svoj záväzok riadne a včas vyvoláva viaceré následky v oblasti občianskeho práva. 
Orgány činné v trestnom konaní a ani súd v trestnom konaní nemôžu a ani nie sú oprávnené nahrádzať činnosť súdov v občianskom súdnom konaní, pretože práve tieto sú zákonodarcom priamo povolané k tomu, aby rozhodovali všetky prípadné sporné otázky, ktoré vyplynú zo súkromnoprávnych vzťahov a to za splnenia predpokladu, že sa nevymykajú obvykle sa vyskytujúcim obdobným prípadom. 
Trestné právo predstavuje „ultima ratio“, je teda tým najkrajnejším riešením, ku ktorému je možné pristúpiť až vtedy, keď prostriedky iných právnych odvetví a mimoprávne prostriedky k riešeniu problémov absolútne zlyhávajú alebo nepostačujú.

	Skutkové konanie obvineného XXXXX nie je možné, po preskúmaní príslušného spisového materiálu, posúdiť ani ako priestupok alebo iný správny delikt, pričom by nemohlo byť prejednané ani v disciplinárnom konaní a teda v predmetnej trestnej veci nie je daný dôvod na jej postúpenie.

	Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.
	
	Vzhľadom k vyššie uvedenému bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Daniel Mikuláš
prokurátor