Krajská prokuratúra Bratislava 
Vajnorská 47, 812 56 Bratislava 1 	

Sp. zn. : 2 Kv 18/12/1100	Bratislava, 26.7.2012
EEČ : 2-7-1-2012

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Trestný čin:	zneužívanie právomoci verejného činiteľa podľa § 158 odsek 1 písmeno a Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 448/2002 Zbierky zákonov a iné trestné činy

Rozhodol: 	prokurátorka Krajskej prokuratúry Bratislava
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
.	dňa 8.11.2002 v čase o 02.27 hod. počas výkonu stálej služby na XXXXX oddelení XXXXX - sever po predchádzajúcej dohode s neoprávnenou osobou vykonal v informačnom  systéme polície lustráciu osoby XXXXX prostredníctvom operačného strediska vnútorného odboru  OR PZ XXXXX XXXXX, pričom zistený údaj o vodičskom preukaze lustrovanej osoby následne dňa 8.11.2002 v čase o 06.32 hod. poskytol neoprávnenej osobe,
.	dňa 19.11.2002 v čase o 18.33 hod. počas výkonu stálej služby na XXXXX oddelení XXXXX  po predchádzajúcej dohode s neoprávnenou osobou  vykonal v informačnom systéme polície lustráciu majiteľa osobného motorového vozidla zn. Chrysler XXXXX  XXXXX prostredníctvom operačného strediska vnútorného odboru OR PZ XXXXX XXXXX, pričom zistený údaj o mene, priezvisku a trvalom  bydlisku majiteľa vozidla a dátume zápisu vozidla do evidencie motorových vozidiel následne dňa 19.11.2002  v čase o 18.35 hod.  poskytol neoprávnenej osobe,
.	dňa 2.12.2002 počas výkonu stálej služby na XXXXX oddelení XXXXX XXXXX  po predchádzajúcej dohode s neoprávnenou osobou  vykonal v informačnom systéme polície lustráciu prepisu osobného motorového vozidla zn. Fiat Duna XXXXX prostredníctvom  operačného strediska vnútorného odboru OR PZ XXXXX XXXXX pričom zistený údaj o zmene  okresu zápisu vozidla následne dňa 2.12.2002 v čase o 14.55 hod. poskytol neoprávnenej osobe,
.	dňa 3.12.2002 v čase o 08.21 hod. počas výkonu stálej služby na XXXXX oddelení XXXXX  po predchádzajúcej dohode s neoprávnenou osobou poskytol tejto neoprávnenej   osobe číslo identifikačnej  karty  XXXXX,  nar. XXXXX 

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
Bývalý policajný orgán PZ Inšpekčného odboru XXXXX inšpekčnej služby PZ Ministerstva vnútra SR  uznesením ČVS: UIS-383/IBA-PO-2002 zo dňa 23.10.2002  podľa § 160 ods. 1, ods. 2  Tr. poriadku č. 141/1961 Zb. účinného do 31.12.2005 začal  trestné stíhanie a následným uznesením zo dňa 11.3.2003 podľa § 163 ods. 1 Tr. poriadku    č. 141/1961 Zb. účinného do 31.12.2005 vzniesol npráp. XXXXX, nar. XXXXX, XXXXX,  služobne zaradenému  vo funkcii starší inšpektor stálej služby XXXXX XXXXX V (ďalej len „obvinený) obvinenie za trestný čin zneužívania právomoci  verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1           písm. a) Tr.  zákona  č. 140/1961 Zb. účinného do  31.12.2005 (ďalej len „Trestný zákon) a trestného činu neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona na tom skutkovom základe, ako je to uvedené  vo výrokovej časti   tohto uznesenia.

V čase od 9.05.2003 do 24.01.2012 bolo trestné stíhanie prerušené pre neprítomnosť svedka  XXXXX  .

Opatrením Krajského prokurátora v Bratislave sp. zn. 1 Kpt 115/12 zo dňa 2.2.2012   bola v súlade s ustanovením § 51 zákona č. 153/2001 Z.z. o prokuratúre v znení zákona   č. 220/2011 Z.z. určená výnimka z ustanovenia § 46 ods. 6 zákona o prokuratúre   a vykonávaním dozoru nad dodržiavaním zákonnosti v prípravnom   konaní a zastupovaním veci v konaní pred súdom bol poverený prokurátor Krajskej  prokuratúry  XXXXX. 

Po skončení vyšetrovania poverený príslušník PZ predložil prokurátorovi dňa 17.07.2012 vyšetrovací spis spolu s návrhom na zastavenie trestného stíhania podľa § 215 ods. 1 písm. b)   Tr. poriadku. 

Preskúmala som návrh povereného príslušníka PZ, ako aj na vec sa vzťahujúci vyšetrovací  spis a dospela som k záveru, že návrh na zastavenie trestného stíhania je s poukazom na zistený   a preukázaný skutkový stav dôvodný a opodstatnený.

Trestné stíhanie v predmetnej veci bolo začaté dňa 23.10.2002 na základe vlastných    poznatkov polície a následne dňa 11.3.2003 bolo vznesené obvinenie XXXXX,     v tom čase policajtovi v činnej službe, za trestný čin zneužívania  právomoci verejného  činiteľa  podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného  zákona a trestného činu neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona na tom skutkovom    základe, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Obvinený XXXXX (č.l. 14-16 a 267-276) v prípravnom konaní využil svoje právo a odmietol  k veci vypovedať.

Poškodený XXXXX, s osobnými údajmi ktorého sa nakladalo konaním obvineného     uvedeným v bode 1/ skutkovej vety výrokovej časti tohto uznesenia, vo svojej výpovedi   (č.l. 29-36) uviedol,  že nemá vedomosť o tom,  že by niekto v evidencii PZ zisťoval jeho  osobné údaje,  sám o takéto zisťovanie nikoho nepožiadal.  V rokoch 2002-2005 od neho    rôzne  osoby  podvodne vylákali minimálne 51 miliónov korún za účelom kúpy nehnuteľností,   čo je v súčasnosti predmetom vyšetrovania na KR PZ XXXXX. Vtedy mal pocit, že  sa okolo  neho pohybujú rôzne podozrivé osoby a že ho niekto sleduje. Presne sa už nepamätá,   ale v r. 2001 alebo 2002 dostal pokuty za priestupky v doprave, o ktorých nemal vedomosť,  je možné, že bol aj vypovedať na polícii. Meno obvineného mu je povedomé, asi ho niekto spomínal, že ho pozná. Osobu  menom  XXXXX nepozná.  

Poškodený XXXXX, osobné údaje ktorého boli predmetom konania obvineného   uvedeného pod bodom 2/, vo svojej výpovedi (č.l. 21-24)  uviedol, že nikoho o zisťovanie svojich osobných údajov v evidencii PZ nežiadal, nikomu ani súhlas na také zisťovanie     nedával. V roku 2002 na polícii nebol, s výnimkou ústneho prejednania dopravného priestupku.    Od októbra 2002 do januára 2003 bol majiteľom osobného motorového vozidla zn. Chrysler XXXXX  XXXXX, ktoré predal svojmu kamarátovi XXXXX.  Osobu obvineného, ani osobu menom XXXXX nepozná.

Ku skutku uvedenom pod bodom 3/ bol v  procesnom postavení poškodeného  vypočutý     XXXXX,  ktorý  vo svojej výpovedi   (č.l. 17-20) uviedol, že dňa 25.6.1992  si od XXXXX kúpil osobné motorové  vozidlo zn. Fiat Duna XXXXX, na ktoré    mu v roku 1998 bolo pridelené nové EČ XXXXX V októbri 1998 vozidlo predal    a viac ho nevidel. Nikoho nežiadal, aby v evidencii PZ zisťoval jeho osobné údaje, ani nemá vedomosť o tom, že by niekto jeho osobné údaje zisťoval. Osobu obvineného nepozná.     XXXXX pozná ako priateľa svojho priateľa, ktorý ho niekoľkokrát požiadal,     aby   mu zistil nejaké údaje na katastri nehnuteľností, lebo tam má kontakty.

Poškodená XXXXX, osobné údaje ktorej boli predmetom konania obvineného    uvedeného pod bodom 4/,  vo svojej výpovedi (č.l.  25-28) rovnako tak uviedla, že nikoho o zisťovanie svojich osobných údajov v evidencii PZ nežiadala, ani nikomu súhlas na také zisťovanie nedávala. V čase od 1.11.2002 do začiatku decembra 2002 bola z dôvodu dopravnej nehody hospitalizovaná v nemocnici. V priebehu roka 2002 bola dvakrát riešená za dopravný priestupok, v septembri alebo v októbri r. 2002 jej boli odcudzené osobné doklady, vrátane občianskeho preukazu. Na OR PZ XXXXX jej bol vystavený nový občiansky preukaz     XXXXX Osobu obvineného, ani osobu menom XXXXX nepozná.
 
Svedok XXXXX vo svojej výpovedi (č.l. 40-43 a 277-281) uviedol, že v čase skutkov  používal  mobilný telefón s číslom XXXXX, ktorý bol napísaný na jeho brata XXXXX. Niekedy koncom roka 2002 požiadal svojho kamaráta XXXXX, policajta   z obvodného oddelenia XXXXX, aby mu zistil majiteľa osobného motorového vozidla     zn. Chrysler XXXXX  XXXXX. Predmetné vozidlo videl jazdiť v Šamoríne      a chcel vedieť, či ide o jeho bývalé vozidlo, ktoré mu v minulosti zobrali, resp. ktoré poskytol   ako záloh. Obvinený mu oznámil údaje o vozidle a jeho majiteľovi, z čoho zistil, že sa nejedná o jeho motorové vozidlo, tak to ďalej neriešil. Majiteľa vozidla nekontaktoval, lebo na to       nemal dôvod.  Obvinenému za túto informáciu žiadnu odmenu ani protislužbu neposkytol,      bral to ako kamarátsku výpomoc, z ktorej v konečnom dôsledku aj tak nemal žiadny osoh.  Stalo sa to len jediný raz, čo obvineného o niečo také požiadal a nemá vedomosť o tom,              že by obvinený informácie z policajných evidencií zisťoval pre niekoho iného. Osobu  menom  XXXXX  nepozná.

V priebehu vyšetrovania boli ako svedkovia vypočutí XXXXX, XXXXX   a XXXXX, ktorí v čase činu pracovali ako operační dôstojníci operačného strediska vnútorného odboru OR PZ v XXXXX.  Vo svojich výpovedi (č.l. 44-46, 47-49, 50-52)  zhodne uviedli, že z titulu svojho pracovného zaradenia vykonávali pre policajtov obvodného oddelenia, vrátane policajtov mestskej a železničnej polície, lustrácie v evidenciách osôb a motorových vozidiel, pričom počas dvadsaťštyrihodinovej služby vykonali v priemere   10 až 50 lustrácií. S obvineným prichádzali do styku len služobne, pričom ani jeden z nich    si konkrétne lustrácie, ktoré pre obvineného vykonali, nepamätal. V každom prípade  mali   dojem,  že obvinený tieto informácie potreboval  k svojej služobnej potrebe.  

Na základe príkazu Krajského súdu XXXXX sp. zn. 6Ntt-D-1202/02 zo dňa 24.10.2002   na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností bol v čase od 24.10.2002 do 24.3.2003 odpočúvaný a zaznamenávaný mobilný telefón obvineného č. XXXXX. Z  vykonanej nahrávky telefonických hovorov a ich písomného záznamu je zrejmé, že
-	dňa 7.11.2002 v čase o 18,43 hod. osoba označená ako XXXXX volajúca  z telefónneho čísla 0XXXXX požiadala obvineného o vylustrovanie „čísla      vodičáku a čísla občianskeho preukazu XXXXX, 6.8. šesťdesiat štvorka ročník,   bytom XXXXX  a či ten vodičák nie je zadržaný, na čo mu obvinený dňa 8.11.2002 v čase o 06,32 hod. oznámil, že uvedená osoba vodičský preukaz nemá
-	dňa 19.11.2002 v čase o 17,03 hod. osoba označená ako XXXXX volajúca  z telefónneho čísla 0903 959 232 požiadala obvineného, aby zistil „majiteľa a adresu Voyager XXXXX, či je jeho a kto ho má teraz,  na čo mu obvinený dňa 19.11.2002 v čase o 18,35 hod. oznámil, že od 25.10.02 to má XXXXX,   XXXXX 44
-	dňa 2.12.2002 v čase o 14,55 hod. osoba označená ako XXXXX volajúca  z telefónneho čísla XXXXX požiadala obvineného, aby mu v nadväznosti na SMS, ktorú mu predtým poslal, zistil, „kedy to bolo z XXXXX prepísané na toho  druhého 
-	dňa 3.12.2002 v čase o 08,18 hod. osoba označená ako XXXXX volajúca  z telefónneho čísla XXXXX požiadala obvineného, aby zistil „jeden OP XXXXX, r.č. XXXXX XXXXX, na čo mu obvinený dňa 3.12.2002   v čase o 08,21 hod. oznámil číslo XXXXX.

Z písomného vyjadrenia spoločnosti XXXXXl XXXXX, a.s. (ďalej len „XXXXX) bolo zistené,   že telefónne číslo XXXXX patrilo XXXXX, vyšetrovaním však bolo nepochybne ustálené,  že v čase činu ho používal jeho brat XXXXX, ktorý ako svedok        aj potvrdil, že od obvineného žiadal zistiť informáciu o majiteľovi už vyššie uvedeného vozidla zn. Chrysler XXXXX.  

Telefónne číslo 0903 860 851 podľa písomného vyjadrenia XXXXX patrilo osobe menom XXXXX, bytom XXXXX, XXXXX. Táto osoba v priebehu   prípravného konania vypočutá nebola, pričom úmrtný list na č.l. 53 vyšetrovacieho spisu dokladuje, že menovaná osoba dňa 6.8.2006 zomrela.  V priebehu vyšetrovania boli preto   šetrené relevantné informácie dávajúce odpoveď na otázku, či osoba menom XXXXX, na ktorú bolo predmetné telefónne číslo evidované, bola osobou, ktorá v čase  skutku telefón s týmto číslom aj skutočne používala. Boli oslovení najbližší príbuzní    nebohého XXXXX, manželka XXXXX a sestra XXXXX,      ktoré ale nevedeli uviesť, aké číslo XXXXX v roku 2002 používal. Bola vykonaná  analýza všetkých prichádzajúcich a odchádzajúcich telefonických hovorov na predmetné telefónne číslo a boli vyselektované a preverené najčastejšie sa opakujúce volania. Po preverení   telefónnych čísiel bolo zistené, že mnohé čísla s odstupom času už nefungujú alebo ich   súčasní držitelia sa k osobe XXXXX nevedeli vôbec vyjadriť, najčastejšie so zdôvodnením, že takúto osobu nepoznajú.  

Z vyššie uvedeného je zrejmé, že osobu označenú ako XXXXX, s ktorou obvinený v dňoch 7.11.2002, 8.11.2002, 2.12.2002 a 3.12.2002 telefonoval, sa vykonaným vyšetrovaním ustáliť nepodarilo.  

Vo vyšetrovacom spise je založený prepis telefonických hovorov medzi obvineným a operačnými dôstojníkmi, prostredníctvom ktorých obvinený zisťoval údaje z centrálnych policajných evidencií, a to 
-	zo dňa 8.11.2002 v čase o 02,27 hod., kedy XXXXX pre obvineného lustroval vodičský preukaz  XXXXX
-	zo dňa 19.11.2002 v čase o 18,33 hod., kedy  XXXXX pre obvineného lustroval majiteľa OMV zn. Chrysler XXXXX  XXXXX 
-	zo dňa 2.12.2002 v čase o 17,07 hod, kedy XXXXX pre obvineného lustroval prepis OMV zn. Fiat Duna XXXXX 
Originálna zvuková nahrávka týchto hovorov archivovaná nie je, pričom k neoprávnenej   lustrácii vykonanej vo vzťahu k občianskemu preukazu XXXXX nebol  v policajnom záznamovom zariadení ReDat 2 zachytený žiadny zvukový záznam a nie je evidovaný ani jeho prepis.  

Zo správy Národného bezpečnostného úradu vyplynulo, že osobné údaje osôb a údaje o motorových vozidlách evidované v informačných systémoch MV SR nie sú utajovanými skutočnosťami.

Z obsahu vyšetrovacieho spisu napokon vyplýva, že obvinený bol za vyššie uvedené konanie     personálnym rozkazom ministra vnútra SR č. 160 zo dňa 29.4.2003 podľa § 192 ods. 1  písm. e) zákona č. 73/1998 Z.z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Slovenskej informačnej služby, Zboru väzenskej a justičnej  stráže Slovenskej republiky a Železničnej polície     prepustený zo služobného pomeru príslušníka PZ z dôvodu porušenia služobnej prísahy  a služobnej povinnosti zvlášť hrubým spôsobom.   Toto rozhodnutie nadobudlo právoplatnosť dňa 14.5.2003.

Z vyjadrenia a hodnotenia bývalého riaditeľa OO PZ Petržalka-sever vyplynulo, že obvinený     pred svojím prepustením zo služobného pomeru dlhodobo patril k služobne najstarším  a najskúsenejším policajtom, ktorý postupne vystriedal všetky služobné pozície až po funkciu staršieho inšpektora stálej služby. K plneniu služobných povinností  pristupoval svedomite, plnil ich v zmysle zákona a  k plnej spokojnosti nadriadených.  Počas svojho pôsobenia v policajnom zbore bol 33-krát disciplinárne odmenený,  naposledy  v  decembri 2002  a trikrát  disciplinárne  potrestaný,  naposledy  v  januári  1997.      
   
Obvinený nebol prejednávaný za priestupok, doposiaľ nebol súdne trestaný.

Po vyhodnotení  výsledkov vykonaného vyšetrovania a  po dôkladnom vyhodnotení všetkých zabezpečených dôkazov tak jednotlivo, ako aj v ich súhrne a vzájomnej súvislosti som s poukazom na zistený a preukázaný skutkový stav po starostlivom uvážení všetkých  okolností prípadu dospela k záveru, že konanie obvineného nenaplňuje zákonné formálne a materiálne znaky skutkovej podstaty  trestného činu zneužívania právomoci  verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona, ani trestného činu neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona.

Trestného činu  zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona   sa dopustí verejný činiteľ, ktorý v úmysle spôsobiť inému škodu  alebo zadovážiť sebe alebo inému neoprávnený prospech vykonáva svoju právomoc spôsobom odporujúcim zákonu.

Z vyššie uvedeného zákonného ustanovenia je zrejmé, že na to, aby konanie páchateľa mohlo byť posúdené ako trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1    písm. a) Trestného zákona, je potrebné kumulatívne splnenie nasledovných podmienok 
a/  osoba páchateľa musí konať v postavení verejného činiteľa
b/  trestný čin musí byť spáchaný v súvislosti s právomocou a zodpovednosťou verejného 
            činiteľa
b/  verejný činiteľ musí úmyselne a aktívne konať v rozpore so zákonom tak,                     
            že porušuje alebo obchádza konkrétny zákon alebo právnu normu
c/ verejný činiteľ  musí konať v úmysle spôsobiť inému škodu alebo zadovážiť sebe     
      alebo inému neoprávnený prospech,
pričom uvedené podmienky musia byť splnené súčasne. Pokiaľ čo i len jedna z vyššie uvedených podmienok chýba, konanie páchateľa nemožno posúdiť ako trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona.

Na naplnenie zákonných znakov skutkovej podstaty tohto trestného činu pritom   nepostačuje len samotný objektívne zistený úmyselne závadný  výkon právomoci verejného činiteľa.  Na vyčerpanie subjektívnej stránky je potrebné preukázanie úmyslu  páchateľa   podľa § 4 Trestného zákona zahrňujúceho, že verejný činiteľ vykonáva  svoju právomoc spôsobom odporujúcim zákonu, a súčasne preukázanie pohnútky jeho konania spočívajúcej   v úmysle spôsobiť inému škodu alebo zadovážiť sebe alebo inému neoprávnený prospech.

V posudzovanom prípade nedošlo ku kumulatívnemu splneniu zákonných podmienok   predmetného ustanovenia osobitnej časti Trestného zákona, najmä nebol preukázaný  úmysel obvineného spôsobiť svojím konaním inému škodu alebo zadovážiť sebe alebo inému neoprávnený prospech. 

Z výsledkov vykonaného vyšetrovania nepochybne vyplynulo, že, abstrahujúc od porušenia všeobecného práva na ochranu osobných údajov, ani jedna z poškodených osôb, osobné údaje ktorých boli predmetom posudzovaného konania obvineného, žiadnu škodu v súvislosti s konaním obvineného neutrpela, pričom jednotliví poškodení ani nemali  vedomosť o tom,    že niekto  s ich osobnými údajmi neoprávnene nakladá. Rovnako tak nebolo vyšetrovaním preukázané, že by obvinený alebo tretia osoba mali z  konania obvineného neoprávnený prospech. Svedok XXXXX, ktorý chcel od obvineného zistiť súčasného majiteľa   vozidla, uviedol, že konanie obvineného bral ako kamarátsku výpomoc, za ktorú   obvinenému neposkytol, ani nesľúbil žiadnu materiálnu alebo nemateriálnu výhodu, náhradu, odmenu alebo protislužbu, pričom sám napokon z poskytnutej informácie  žiadny osoh nemal,  ani  získanú  informáciu  žiadnym  spôsobom  nepoužil. Osobu označenú ako XXXXX,  ktorej obvinený oznámil informácie uvedené pod bodmi 1, 3 a 4 skutkovej vety výrokovej časti tohto uznesenia,  sa vykonaným vyšetrovaním ustáliť nepodarilo, preto   v tejto časti konania nie je možné uvažovať o príčinnej súvislosti konania obvineného       a prospechu tejto osoby.

S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti je možné uzatvoriť, že vykonaným vyšetrovaním nebolo preukázané, že konaním obvineného došlo k naplneniu subjektívnej stránky skutkovej podstaty trestného činu  zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona.

Konanie obvineného uvedené pod bodmi 1 - 4 skutkovej vety výrokovej časti tohto uznesenia bolo zároveň posúdené aj ako trestný čin neoprávneného nakladania s osobnými údajmi  podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona.

Trestného činu neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona sa dopustí ten, kto neoprávnene oznámi alebo sprístupní údaje o inom zhromaždené v súvislosti s výkonom verejnej správy.

Predmetné ustanovenie Trestného zákona chráni osobné údaje fyzických osôb pred  neoprávneným nakladaním s nimi, najmä pred ich neoprávneným oznámením alebo sprístupnením.  Podľa § 3 zákona  č. 428/2002 Z.z. o ochrane osobných  údajov  osobnými údajmi sú údaje týkajúce sa určenej alebo určiteľnej fyzickej osoby,  pričom takou osobou   je osoba, ktorú možno určiť priamo alebo nepriamo, najmä na základe všeobecne     použiteľného identifikátora alebo na základe jednej či viacerých charakteristík alebo znakov,  ktoré tvoria  jej fyzickú, fyziologickú,  psychickú, mentálnu, ekonomickú,  kultúrnu alebo  sociálnu identitu.  Za neoprávnené oznámenie alebo sprístupnenie osobných údajov  je   potrebné považovať poskytnutie osobných údajov čo i len jednej osobe odlišnej  od dotknutej osoby, vlastného  prevádzkovateľa, sprostredkovateľa  alebo oprávnenej osoby (ďalej len „nepovolaná osoba).

V posudzovanom prípade je obvinenému kladené za vinu, že svojím konaním uvedeným  vo výrokovej časti tohto uznesenia oznamoval osobné údaje poškodených nepovolanej osobe. 

V skutočnosti však konanie obvineného uvedené pod bodom 3/ skutkovej vety nemožno posúdiť ako trestný čin neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona, pretože údaj o zmene okresu zápisu vozidla, ktorý bol predmetom             konania obvineného, nie je osobným údajom v zmysle vyššie citovanej definície zákona o ochrane osobných údajov.  

K porušeniu zákonom garantovanej ochrany osobných údajov s trestno-právnym následkom  mohlo teda dôjsť iba v konaní obvineného uvedenom pod bodmi 1, 2 a 4 skutkovej vety výrokovej časti tohto uznesenia. Z toho len v konaní obvineného uvedenom pod bodom 2/ skutkovej vety máme exaktne zistené, že obvinený osobné údaje XXXXX, jeho meno,  priezvisko a bydlisko,  oznámil nepovolanej osobe - XXXXX. 

V ostatných prípadoch v konaniach uvedených pod bodmi 1/ a  4/ platí už vyššie uvedené,   že vykonaným vyšetrovaním sa nepodarilo ustáliť osobu, s ktorou obvinený dňa 7.11.2002      a dňa 3.12.2002 telefonoval a ktorej oznamoval osobné údaje XXXXX a XXXXX. S  poukazom na preukázaný skutkový stav preto nie je možné s určitosťou uzatvoriť, že obvinený oznamoval osobné údaje nepovolanej osobe.  Navyše v tejto časti konania obvineného nie je zanedbateľnou skutočnosťou ani posúdenie, aký druh osobného údaju        a akej miery citlivosti obvinený oznamoval. 

V bode 1/ skutkovej vety obvinený bližšie nezistenej osobe označenej ako XXXXX     oznámil, že XXXXX nemá vodičský preukaz,  v bode 4/ obvinený tejto osobe oznámil   číslo občianskeho preukazu XXXXX.  V obidvoch prípadoch však osoba označená   ako  XXXXX pred tým, než oslovila obvineného so žiadosťou o informáciu,  disponovala  presnými osobnými údajmi obidvoch poškodených -  v prípade poškodeného     XXXXX XXXXX poznal a obvinenému nadiktoval meno a priezvisko    poškodeného, dátum jeho narodenia  a bydlisko a  od obvineného chcel len zistiť,  či táto    osoba má zadržaný vodičský preukaz.  V prípade poškodenej XXXXX XXXXX XXXXX poznal a obvinenému nadiktoval meno,  priezvisko a bydlisko poškodenej, dokonca      aj jej rodné číslo, všeobecne použiteľný identifikátor ustanovený osobitným zákonom, pričom   od obvineného chcel zistiť len číslo občianskeho preukazu poškodenej.  

Z vyššie uvedeného je  zrejmé, že kvalita osobných údajov,  ktorými XXXXX  (či už oprávnene alebo neoprávnene) disponoval, bola z hľadiska citlivosti osobných údajov dotknutých poškodených,  charakteristiky a určiteľnosti dotknutej osoby ďaleko významnejšia, než údaj, ktorý obvinený tejto osobe oznamoval.  Aj keď táto skutočnosť sama o sebe    nevytvára nezávadnosť konania páchateľa, dotvára obraz a stupeň celkovej nebezpečnosti  jeho konania.  
Vyššie uvedené zabezpečené dôkazy a preukázaný skutkový stav  je potrebné  uzatvoriť tak,     že konanie obvineného je bez najmenších pochybností preukázané len v tej časti   jeho konania, kde dňa 19.11.2002 XXXXX, neprávnenej osobe,  poskytol     informácie o mene, priezvisku a trvalom bydlisku majiteľa osobného motorového vozidla   zn. Chrysler XXXXX  EČ  XXXXX. 
Takto zistený a preukázaný skutkový stav je potrebné a dôvodné posúdiť zo všetkých hľadísk,   najmä, či vyššie popísané konanie obvineného je s poukazom na všetky súvisiace skutočnosti  spôsobilé naplniť zákonné znaky skutkovej podstaty trestného činu neoprávneného nakladania s osobnými údajmi podľa § 178 ods. 1 Trestného zákona tak po formálnej, ako aj materiálnej stránke.   
 
Podľa § 3 ods. 1 Trestného zákona  trestným činom je pre spoločnosť nebezpečný čin, ktorého znaky     sú  uvedené  v tomto  zákone.

Podľa § 3 ods. 2 Trestného zákona čin, ktorého stupeň nebezpečnosti pre spoločnosť je nepatrný,   nie  je  trestným  činom,  aj  keď  ináč  vykazuje  znaky  trestného  činu.
 
Podľa § 3 ods.  ods. 4 Trestného zákona  stupeň nebezpečnosti činu pre spoločnosť je určovaný najmä    významom chráneného záujmu, ktorý bol činom dotknutý, spôsobom vykonania činu a jeho následkami, okolnosťami,  za  ktorých  bol  čin  spáchaný, osobou  páchateľa,  mierou  jeho  zavinenia  a  jeho  pohnútkou. 

Vyhodnotením stupňa nebezpečnosti činu obvineného pre spoločnosť zo všetkých vyššie uvedených hľadísk, najmä následku činu, doterajšiu bezúhonnosť obvineného a dobu,  ktorá uplynula od spáchania činu, som v posudzovanom prípade dospela k záveru, že stupeň spoločenskej nebezpečnosti konania obvineného nie je väčší, než nepatrný, a preto   jeho konanie nie je  spôsobilé naplniť materiálnu stránku skutkovej podstaty trestného činu.   

Úvaha o tom, že konanie obvineného nebude s poukazom na všetky vyššie uvedené    skutočnosti posudzované ako trestný čin, je v neposlednom rade podporená aj tou  skutočnosťou, že obvinený bol za svoje správanie, ktoré je predmetom tohto trestného konania,  už postihnutý rozhodnutím ministra  vnútra SR o okamžitom prepustení zo služobného    pomeru príslušníka PZ. Toto rozhodnutie je potrebné považovať za nanajvýš efektívne, primerané, včasné a opodstatnené, pretože základným atribútom príslušníka PZ musí byť       jeho čestnosť, spoľahlivosť a dôveryhodnosť, vrátane zákonne konformného chápania povinnosti mlčanlivosti.  

S prihliadnutím na vyššie uvedené rozhodnutie a odstup času možno uzatvoriť, že o konaní obvineného  už bolo zákonne a právoplatne rozhodnuté a toto rozhodnutie možno považovať  za dostatočné. Súčasné  postavenie obvineného pred súd by tak odporovalo nielen právu            na spravodlivé súdne konanie, ale aj základnej trestnoprávnej zásade ne bis in idem  (nie dvakrát v tej istej veci) premietnutej aj do aktuálnej  aplikačnej praxe  a judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva.

Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento  skutok  trestným  činom  a nie  je  dôvod  na  postúpenie  veci. 

S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti som rozhodla tak, ako to je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.
	
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora krajskej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Eva Drgoňová
prokurátorka