Okresná prokuratúra Bratislava V 
Prokofievova 4, 851 01 Bratislava 5 	

Sp. zn. : 3 Pv 4/09/1105	Bratislava V, 25.1.2013
EEČ : 2-12-28-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	Týranie blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 odsek 2 písmeno d Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 650/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Bratislava V
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX, 
obvinený od roku 1994 v rôznom čase v byte na 5. poschodí domu na XXXXX v Bratislave týra blízku osobu a to svoju manželku - poškodenú XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, a to tým spôsobom, že jej oplzlo nadáva aby zdochla, že bude chodiť srať na jej hrob, povyšuje sa nad ňou, hovorí o nej že je hlúpa, uráža ju že nie je normálna, že patrí do Pezinku na psychiatriu a že je hysterička, vyhráža sa jej že ju psychicky zničí, fyzicky ju napáda tým spôsobom že jej vykrúca ruky, chytil ju pod krk a škrtí ju, čo si vyžiadalo lekárske ošetrenie, vyžaduje od nej sex a ona nemá záujem ale musí sa mu v dôsledku jeho nátlaku podvoliť, nožom jej rozrezal pyžamo a chcel jej rozrezať brucho, naháňa ju po byte keď ju chce zbiť, čím u poškodenej vyvoláva strach a spôsobuje jej fyzické a psychické utrpenie následkom čoho sa jej narušila psychická rovnováha, z ktorej sa liečila
lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci
Odôvodnenie:
	Vyšetrovateľ PZ Odboru kriminálnej polície Okresného riaditeľstva PZ v Bratislave V vedie trestné stíhanie proti obvinenému XXXXX pod sp. zn. ORP-1/1-OVK-B5-2009 a to pre zločin týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. d) Trestného zákona s poukazom na ustanovenie § 138 písm. b) Trestného zákona. 
 
	Vyšetrovateľ PZ dňa 09.11.2012 predložil tunajšej prokuratúre vyšetrovací spis spolu s návrhom na zastavenie trestného stíhania podľa § 215 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku, pričom zisťujem, že sú tu dané dôvody na zastavenie trestného stíhania, avšak odôvodňujúce postup v zmysle § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku. 

	K záveru o dôvodnosti postupu v zmysle § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku som dospel na základe doposiaľ zadovážených dôkazov, najmä z výsluchov obvineného, poškodenej, svedkov, ako aj z listinných dôkazov obsiahnutých v predloženom spisovom materiáli. 

	V priebehu vyšetrovania obvinený spáchanie stíhaného trestného činu v plnom rozsahu poprel a uviedol, že celé je to skreslená interpretácia vyplývajúca z chorej mysle poškodenej - jeho manželky. Pripustil isté nezhody v ich manželstve s poškodenou, tieto vyplývajú z jej prehnanej náboženskej viery, z rozdielneho pohľadu na výchovu ich spoločných detí a finančného hospodárenia pri vedení domácnosti. Psychicky svoju manželku určite netýral, taktiež ju nikdy fyzicky nenapadol, iba jej bránil v ničení ich spoločného bytového zariadenia keď bola v amoku. Ani vtedy ju neškrtil a ani ju nechytal pod krk.

	Poškodená XXXXX najskôr skutok popísala obdobne ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia, avšak po vznesení obvinenia XXXXX k veci odmietla vypovedať a uviedla len toľko, že jej manžel (obvinený) vedie v súčasnosti riadny život a nemá s ním žiadne konflikty.

	Svedok XXXXX, najmladší syn v prípravnom konaní vypovedal, že rodičia sa hádajú, väčšinou kvôli alkoholu alebo ich intímnemu životu. Otec keď má vypité, tak je agresívny v tom zmysle, že každého provokuje, vtedy sa s mamou hádajú. Mama vtedy väčšinou chytí amok, čo sa prejavuje tak, že kričí, búcha vecami, otec ju silno drží, čo mamu ešte viac nahnevá. Pri týchto zápasoch sa občas stane, že otec mame naznačuje zovretou päsťou aby prestala. Na otázku prečo otec mamu silno drží uviedol, že k tomu sa nevie vyjadriť, to musia vedieť rodičia, ale on si myslí, že otec robí mame zle najmä psychicky tým, že ju provokuje. V ďalšom priebehu konania svedok odmietol k veci vypovedať, nakoľko obvinený je jeho otec a uviedol len, že v súčasnosti medzi rodičmi nedochádza k žiadnym konfliktom a plne sa obidvaja rešpektujú.

	Svedok XXXXX, ďalší syn obvineného a poškodenej najskôr vypovedal, že otec fyzicky napádal matku a to najmä vtedy, keď požil alkoholické nápoje. Asi v roku 1994 fyzické útoky prestali a začal ju týrať psychicky - ponižoval ju, vyčítal jej nízke vzdelanie, že mu nechce dať sex, vysmieval sa z jej náboženskej viery a podobne. V ďalšom výsluchu uviedol, že otec  mal konflikty s matkou a to také, že keď mal otec vypité, matka sa nervovo zrútila a začala na neho slovne útočiť, niekedy tiež fyzicky, rozbíjala taniere, niečo po ňom hádzala a otec ju vtedy začal držať, čo ju ešte viac rozčúlilo a otec ju preto musel držať a stláčať ešte silnejšie, aby sa nestalo niečo horšie. Napadnutia zo strany otca spočívali v tom, aby matka nič nevyviedla. Od svojich osemnástich rokov (teda od roku 1991) ani raz nevidel, ani nepočul, že by otec matku zbil. Otec jej len bránil v tom, aby nevystrájala, taktiež sa jej nikdy ničím nevyhrážal. Urážali sa verbálne, čo bolo vzájomné. Matka sa v dôsledku správania otca nervovo zrútila, to bolo asi v roku 1989-1990, vtedy bol otec agresívnejší. Potom sa jednalo o vzájomné konflikty, útoky zo strany otca prestali. V súčasnosti sa otec úplne vyhýba alkoholu, pričom sa dohodli s matkou na podmienkach vzájomného spolužitia a že sa budú vzájomne rešpektovať. Dodal, že keď vypovedal prvýkrát, bol emocionálne viac ovplyvnený situáciou, ktorá doma bola a maminou chorobou.

	Svedkyňa XXXXX, dcéra obvineného a poškodenej vypovedala, že konflikty medzi rodičmi boli, otec matku ponižoval a ona sa musela prispôsobovať. Matka musela byť stále podriadená otcovi, on určoval celkový chod domácnosti a vydeľoval jej finančné prostriedky. Vynucoval si od poškodenej sex z titulu, že je jeho manželka. Ako prišla domov, matka mala niekedy modriny po tele alebo bola psychicky zničená. Ku fyzickým útokom otca uviedla, že išlo hlavne o rôzne facky, údery päsťou, vykrúcanie rúk a škrtenie, o tomto sa dopočula len sprostredkovane a to od jej matky a brata XXXXX. Pri svojej ostatnej výpovedi svedkyňa uviedla, že vo svojich výsluchoch popisovala iba veci zo svojho detstva a veci, o ktorých sa dozvedela sprostredkovane, nie je priamym svedkom daných udalostí. Dodala, že vo veci už opätovne vypovedať nechce a v rámci konfrontácie s obvineným využíva svoje zákonné právo nevypovedať. Taktiež podotkla, že od daného skutku (na prelome rokov 2008-2009) sa už nič podobné nestalo, otec sa už začal správať voči matke normálne, fyzicky a ani psychicky ju netýra.

	Svedkyňa XXXXX, suseda rodiny XXXXX na XXXXX v Bratislave k veci vypovedala, že poškodenú pozná od detstva a keďže je psychiatrička, poškodená ju oslovila niekedy v lete roku 2008, či by jej nemohla pomôcť, lebo bola rozrušená a tvrdila, že nevie spať, že jej nechutí jesť a schudla. Svedkyňa ju vypočula a poradila jej, aby navštívila svoju psychiatričku. Poškodená jej povedala, že nie je spokojná v manželstve, že sa s manželom stále hádajú, že ju to trápi a chcela by to nejakým spôsobom riešiť. Povedala aj to, že keď sa s manželom poháda, tak strašne kričí a nevie sa ukľudniť. Dodala, že do svojho bytu žiadne hádky manželov XXXXX nikdy nepočula.

	Svedkyňa XXXXX, ďalšia suseda rodiny XXXXX na XXXXX v Bratislave k veci uviedla, že so XXXXX má klasické susedské vzťahy, poznajú sa dlho, tykajú si, bližší vzťah k sebe nemajú. Keď sa napr. na chodbe stretne s poškodenou tak sa jej zdôverí, že sa s manželom hádajú, nič bližšie však nevie. Tiež uviedla, že do svojho bytu žiadne hádky manželov XXXXX nikdy nepočula.

	Podľa § 208 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. d) Trestného zákona s poukazom na ustanovenie § 138 písm. b) Trestného zákona sa zločinu týrania blízkej osoby a zverenej osoby dopustí ten, kto týra blízku osobu alebo osobu, ktorá je v jeho starostlivosti alebo výchove, spôsobujúc jej fyzické utrpenie alebo psychické utrpenie bitím, kopaním, údermi, spôsobením rán a popálenín rôzneho druhu, ponižovaním, pohŕdavým zaobchádzaním, neustálym sledovaním, vyhrážaním, vyvolávaním strachu alebo stresu, násilnou izoláciou, citovým vydieraním alebo iným správaním, ktoré ohrozuje jej fyzické alebo psychické zdravie alebo obmedzuje jej bezpečnosť, a čin spácha závažnejším spôsobom konania - po dlhší čas.

Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy obstarávajú z úradnej povinnosti. Právo obstarávať dôkazy majú aj strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému, ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie.

Podľa § 2 ods. 12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.
	
Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak je nepochybné, že skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci. 

Z výsledkov vyšetrovania vyplýva, že procesným spôsobom zabezpečenými dôkazmi sa nepodarilo preukázať skutok v takom rozsahu, ako je koncipovaný v uznesení o vznesení obvinenia a ako je predmetom trestného stíhania. Rovnako z vykonaného dokazovania nevyplývajú ani iné skutočnosti, na základe ktorých by konanie obvineného v danom prípade mohlo byť posudzované ako stíhaný zločin, prípadne iný trestný čin uvedený v osobitnej časti Trestného zákona.

S poukazom na všetky vykonané výsluchy svedkov je však zrejmé, že v minulosti, v posudzovanom období od roku 1994 dochádzalo k určitým nezhodám a konfliktom medzi obvineným a poškodenou - jeho manželkou, pri ktorých sa jednalo predovšetkým o útoky verbálne, kedy pri striktnom posúdení konania obvineného by toto vzhľadom na jeho charakter a intenzitu zrejme bolo možné posúdiť ako priestupok proti občianskemu spolunažívaniu v zmysle ustanovenia § 49 ods. 1 písm. d) Zákona č. 372/1990 Zb. o priestupkoch. V danom prípade však nejestvuje dôvod na postúpenie priestupku na Obvodný úrad Bratislava, a to z dôvodu uplynutia zákonom stanovenej maximálnej lehoty na jeho prejednanie.

Vzhľadom na uvedené možno konštatovať, že stíhaný skutok nenapĺňa zákonom obligatórne vyžadovanú objektívnu stránku skutkovej podstaty zločinu týrania blízkej osoby a zverenej osoby podľa § 208 ods. 1 písm. a), ods. 2 písm. d) Trestného zákona s poukazom na ustanovenie § 138 písm. b) Trestného zákona, ani znaky skutkovej podstaty iného trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona, a preto som trestné stíhanie obvineného XXXXX podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku zastavil, keďže tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.
Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Matúš Kuril
prokurátor