Okresná prokuratúra Prešov 
Masarykova 16, 080 97 Prešov 	

Sp. zn. : 1 Pv 983/12/7707	Prešov, 11.3.2013
EEČ : 2-58-164-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Úverový podvod podľa § 222 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 246/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Prešov
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	dňa 27.07.2012  v XXXXX  na ul. XXXXX XXXXX č. XXXXX uzatvoril so spoločnosťou XXXXX, s.r.o. zmluvu o spotrebiteľskom úvere č. 477 254 511 na sumu 320,- eur, kde sa zaviazal vrátiť požičanú sumu zvýšenú o príslušný poplatok v 45 týždenných splátkach po 8,90,- eur, pričom toho istého dňa do žiadosti o úver- zákazníckej karty uviedol, že je zamestnaný vo firme XXXXX so sídlom v XXXXX na dobu neurčitú s čistým mesačným príjmom vo výške 300,- eur, čo nebola pravda, nakoľko dňa 17.04.2012 pracovný pomer v tejto spoločnosti ukončil dohodou, čím takto svojim konaním spôsobil spoločnosti XXXXX, s.r.o., XXXXX, IČO: XXXXX škodu vo výške 400,47,- eur

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Uznesením vyšetrovateľa Okresného riaditeľstva Policajného zboru, Odbor kriminálnej polície  XXXXX, pod ČVS: XXXXX z XXXXX podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku bolo začaté trestné stíhanie vo veci a dňa XXXXX podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku vzniesol XXXXX obvinenie pre prečin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona, ktorého sa mal obvinený dopustiť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia.

	Dňa XXXXX predložil vo veci konajúci vyšetrovateľ policajného zboru, po ukončení skráteného vyšetrovania na tunajšiu prokuratúru kompletný spisový materiál s návrhom na podanie obžaloby. 

	V priebehu skráteného vyšetrovania boli do spisu zabezpečené zápisnica o výsluchu obvineného XXXXX, svedka- poškodeného XXXXX, svedka XXXXX, správa z poškodenej spoločnosti, zmluvy o spotrebiteľskom úvere a zmluva o zabezpečení splátok, zákaznícka karta, informácie o úvere, výpis zo systému- prehľad splátok, správa zo spol. XXXXX, správa zo sociálnej poisťovne pobočka XXXXX správy z ÚPSVaR, správa OÚ XXXXX výpis z ústrednej evidencie priestupkov MVSR, odpis registra trestov.
	
Obvinený XXXXX pri svojom výsluchu na č.l.3-5 vyšetrovacieho spisu dňa  07.02.2013 okrem iného uviedol, že do úverovej zmluvy uviedol, že je zamestnaný v trvalom pracovnom pomere v pekárni XXXXX u XXXXX v XXXXX a jeho čistý príjem je 300,- eur. V skutočnosti v čase uzatvárania zmluvy nebol nikde zamestnaný a ani nebol evidovaný na úrade práce. V čase podpisu zmluvy nemal žiaden príjem, z predmetnej pekárne odišiel na vlastnú žiadosť dňa 17.04.2012 a odvtedy nikde nepracoval. Svoje konanie oľutoval a uviedol, že sa bude snažiť splatiť celý dlh.

	Zástupca poškodeného XXXXX pri svojom výsluchu na č.l. 6-9 vyšetrovacieho spisu dňa 14.02.2013 okrem iného uviedol, že je oblastný manažér kontroly poškodenej spoločnosti a na overenie totožnosti a solventnosti klienta im tento predkladá občiansky preukaz, pracovnú zmluvu a tri výplatné pásky, len na základe týchto dokladov predložených klientom overujú jeho zamestnávateľa a jeho príjem. Predloženie zamestnávateľa o výške príjmu klient nie je povinný predložiť, nakoľko to ich spoločnosť nevyžaduje. Klient svojim podpisom potvrdzuje pravdivosť všetkých údajov v zmluve a predložené doklady dáva len k nahliadnutiu, nevyhotovujú sa z nich kópie. Ďalej uviedol, že je možné poskytnúť úver aj osobe, ktorá je nezamestnaná, ale musí mať aspoň nejaký príjem z dávok a musí bývať s osobou, ktorá má stály príjem v jednej domácnosti tak, aby si prípadne mohli finančne vypomôcť a potom je posudzovaná aj táto osoba. V tomto konkrétnom prípade  s ním nebola posudzovaná žiadna ďalšia osoba a v prípade, že by uviedol pravdivé skutočnosti, úver by mu poskytnutý nebol.

	Svedkyňa XXXXX pri svojom výsluchu na č.l. 11-13 vyšetrovacieho spisu dňa 04.02.2013 popísala spôsob uzatvárania zmlúv s klientmi a spôsob ako bol kontrolovaný obvinený, doklady, ktoré jej preložil a uviedla, že nie je určené z akého obdobia musia byť predložené výplatné pásky, nemusia byť presne aktuálne k tomu dátumu, ku ktorému sa uzatvára zmluvu o spotrebiteľskom úvere. Ďalej uviedla, že na základe ním predložených dokladov si overila jeho zamestnanie a príjem a toto potvrdila písomne do zmluvy. 

	Z listinných dôkazov doložených do vyšetrovacieho spisu vyplýva, že obvinený XXXXX skutočne dňa 27.07.2012 podpísal zmluvu o spotrebiteľskom úvere so spoločnosťou XXXXX, pričom bola prítomná XXXXX na sumu 320,- eur  s poskytnutím odmeny pre poskytovateľa vo výške 164,80,- eur. Do klientskej karty okrem iného uviedol, že je zamestnaný v pekárni XXXXX ako pekár, má odpracovaných  osem rokov, výplatu vo výške 300,- eur dostáva mesačne v 15. deň , zamestnanie bolo overené a jeho ďalšie príjmy sú 100,- eur.

	Z oznámenie XXXXX XXXXX zo dňa 03.01.2013 vyplýva, že obvinený pracoval v uvedenej pekárni na pozícii pekár v období od 23.11.2011 do 14.04.2012 (skončené dohodou), nikto zo spoločnosti XXXXX ich nekontaktoval ohľadom zamestnania obvineného a priložila aj výpis jeho mesačnej mzdy.

	Zo správ úradu práce a sociálnej poisťovne vyplýva, že obvinený v predmetnej dobe nebol nikde zamestnaný a ani nepoberal žiadne dávky. V evidencii uchádzačov o zamestnanie bol vedený do 20.12.2010 a bol vyradený pre nespoluprácu. 

	Podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona sa prečinu úverového podvodu dopustí ten, kto vyláka od iného úver alebo zabezpečenie úveru tým, že ho uvedie do omylu v otázke splnenia podmienok na poskytnutie úveru alebo na splácanie úveru, a tak mu spôsobí malú škodu.
	
Podľa § 125 ods. 1 Trestného zákona, sa škodou malou rozumie škoda prevyšujúca sumu 266 eur.

 	Skutočnosť, že páchateľ nevrátil zapožičané peňažné čiastky v zmluvnej lehote, ale neskôr, sama o sebe neodôvodňuje záver, že obvinený sa obohatil ku škode cudzieho majetku tým, že veriteľa uviedol do omylu a naplnil tým znaky trestného činu podvodu. K naplneniu znakov skutkovej podstaty uvedeného trestného činu sa po subjektívnej stránke vyžaduje, aby páchateľ už v dobe pôžičky konal v úmysle vypožičané peniaze vôbec nevrátiť alebo nevrátiť ich v zmluvnej lehote, poprípade konal s vedomím, že peniaze nebude môcť v zmluvnej lehote vrátiť a že tým uvádza iného do omylu (poukazujem na ustálenú judikatúru R 57/1978).  

Omyl je nezhoda (vedomosti, predstáv) človeka so skutočným stavom veci. Páchateľ uvádza niekoho do omylu spravidla aktívnym konaním, keď predstiera existenciu určitých okolností, ktoré sú v rozpore so skutočným stavom veci. Môže tak konať nielen vo vzťahu priamo k poškodenému, ale aj k iným osobám.  

V konkrétnom prípade ako aj v obdobných situáciách je potrebné poukázať na skutočnosť, že poškodená spoločnosť sa sama svojou neopatrnosťou dostala do situácie, kedy uzavrela obchod, ktorý bol pre ňu nevýhodný, pretože nedodržala ani základnú povinnú mieru opatrnosti v právnych vzťahoch. Preverenie tvrdení uvádzaných obvineným a skontrolovanie údajov na ním predložených dokumentoch určite nepredstavovalo neobvyklé úsilie zo strany poškodenej spoločnosti a týmto jednoduchým úkonom sa mohla vyhnúť strate a neistému obchodu. Tak ako to vyplýva z výpovede svedka- poškodeného a svedkyne, v prípade, že by vedeli o týchto rozhodných skutočnostiach (obvinený je nezamestnaný a nemá žiaden príjem a ani dávky), k tomuto obchodu by nepristúpili, no nevynaložili na to ani minimálne úsilie. 

Podstatnou v týchto prípadoch je požiadavka zachovania obvyklej miery opatrnosti na strane oklamaného v situácii, keď ten má možnosť dostupnými prostriedkami omyl jednoducho zamedziť a vyvarovať sa ho. Je síce pravdou, že údaje poskytnuté obvineným boli v danom čase nepravdivé, avšak nie je možné prehliadnuť, že poškodená spoločnosť neurobila nič pre ich overenie a bez ďalšieho vychádzala len z predložených dokladov. Pracovníci banky, ktorí sa podieľali na poskytnutí úveru mohli a mali byť uzrozumení, že údaje na dokladoch nemusia odrážať skutočnosť, keďže už z ich obchodných podmienok a postupov nevyplýva dôsledné overenie finančnej situácie klienta a riadne overenie údajov. Nie je preto možné, aby orgány činné v trestnom konaní a následne súdy len mechanicky vychádzali z toho, že niekto uviedol nepravdivé údaje bez toho, aby sa zaoberali aj vyššie uvedenými okolnosťami (poukazujem na rozhodnutie NS ČR sp. zn. 7Tdo 461/2007).

Navyše je k vyššie uvedenému potrebné uviesť, že obyčajné klamstvo nie je uvádzaním do omylu vtedy, keď tvrdenie podleiha preskúmavaniu a keď okrem lživého konania nebolo urobené nič, čím by sa preskúmavanie sťažilo. Ak má teda osoba vykonávajúca majetkovú dispozíciu povinnosť preskúmavať tvrdenia iných osôb a to prostriedkami bežne dostupnými  a v obdobných prípadoch aj bežne použiteľnými, nie je možné len uvedenie nepravdy, bez ďalšieho, považovať za „uvádzanie do omylu” v zmysle skutkovej podstaty trestného činu podvodu, rsp. úverového podvodu.

K uvedenej veci je potrebné taktiež konštatovať, že predmetný vzťah obvineného a poškodenej spoločnosti je potrebné vyhodnotiť ako vzťah  občianskoprávny. Pokiaľ ide o takýto právny vzťah je potrebné trvať na tom, aby predovšetkým jeho účastníci dbali na ochranu svojich majetkových záujmov. Práve od nich je potrebné požadovať, aby postupovali obozretne a aby dodržiavali elementárne zásady ostražitosti zvlášť v prípadoch, keď k tomu majú ľahko dostupné právne prostriedky. Pokiaľ sa poškodený účastník takéhoto vzťahu svojou zjavnou neopatrnosťou sám ocitol v situácii, keď v rámci občianskoprávneho vzťahu pristúpil k neistému obchodu a vynaložil naň aj finančné prostriedky, musí sa rovnako sám s touto situáciou vyrovnať za použitia súkromnoprávnych inštitútov. Z hľadiska princípov, na ktorých je založený demokratický právny štát je neprijateľné, aby trestným postihom jedného z účastníkov súkromnoprávneho vzťahu bola nahradená nevyhnutná miera opatrnosti druhého účastníka pri ochrane jeho vlastných práv a majetkových záujmov (poukazujem na rozhodnutie NS ČR sp.zn. 7Tdo 486/2010).

V rámci posudzovania konkrétneho konania museli orgány činné v trestnom konaní vziať do úvahy aj to, že trestnoprávna kvalifikácia určitého konania (označovaná ako trestný čin) má vo svojej podstate súkromnoprávny základ (v posudzovanej veci ide o spor dvoch zmluvných strán) a je krajným prostriedkom, ktorý má predovšetkým celospoločenský význam z hľadiska ochrany základných spoločenských hodnôt. Z uznávaného princípu právneho štátu, ktorým je trestná represia chápaná ako prostriedok ultima ratio vyplýva, že ochrana právnych vzťahov má byť v prvom rade uplatňovaná prostriedkami občianskeho práva. Princíp subsidiarity trestnej represie totiž vyžaduje, aby štát uplatňoval prostriedky trestného práva zdržanlivo a iba v nevyhnutných prípadoch, kde ostatné právne nástroje a prostriedky zlyhali. 

Vzhľadom na uvedené som v konaní obvineného nevzhliadol znaky skutkovej podstaty prečinu úverového podvodu podľa § 222 ods. 1 Trestného zákona a ani iného trestného činu, ako to uvádza poškodený.
	
Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je skutok trestným činom, a nie je dôvod na postúpenie veci. Vzhľadom na skráteným vyšetrovaním zistené skutočnosti a vyššie rozpísané dôvody považujem za preukázané, že skutok pre ktorý bolo XXXXX vznesené obvinenie nie je trestným činom a taktiež mám za to, že nie je dôvod na postúpenie veci. 

Týmto rozhodnutím nie sú dotknuté práva poškodeného na náhradu spôsobenej škody, ktoré si môže uplatniť na príslušnom súde v rámci občianskoprávneho konania.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Martin Soták
prokurátor