Okresná prokuratúra Liptovský Mikuláš 
Tomášikova 5, 031 80 Liptovský Mikuláš 1 	

Sp. zn. : 2 Pv 477/13/5505	Liptovský Mikuláš, 17.12.2013
EEČ : 2-39-554-2013

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Podvod podľa § 221 odsek 1, odsek 2 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 334/2012 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Liptovský Mikuláš
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	rodné priezvisko: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
	povolanie: Drevár
S cieľom získať neoprávnený prospech ako konateľ spoločnosti XXXXX s. r. o., XXXXX, XXXXX, IČO: XXXXX, vedomý si zlej finančnej situácie spoločnosti, ktorá spôsobovala jej platobnú neschopnosť a tento stav nebol dočasný, 

1.	dňa 17. 10. 2011 si od živnostníka XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, okres Stará Ľubovňa, podnikajúci ako živnostník, IČO: XXXXX, objednal prepravu kolesového nakladača na podvalníkovom návese na trase Holíč - Liptovský Mikuláš na deň 04. 11. 2011 v čase od 9.30 do 14.00 hod., ktorú prepravu dodávateľ vykonával v zmysle objednávky č. 72/2011/VES zo dňa 17. 10. 2011, pričom následne vystavenú faktúru č. 2011/118 z 10. 11. 2011 splatnú 24. 11. 2011, znejúcu na sumu 1.143,36 € poškodenému neuhradil ani následne, pričom už v čase objednávky prepravy vedel, že tak neurobí, resp. bol s tým uzrozumený a zlú finančnú situáciu pred objednávateľom zamlčal, čím mu spôsobil škodu vo výške 1.143,36 €,
2.	dňa 10. 11. 2011 sa živnostník XXXXX, nar. XXXXX, bytom XXXXX, okres Stará Ľubovňa, podnikajúci ako živnostník, 
IČO: XXXXX, vo Veľkej Lomnici na presne nezistenom mieste  stretol s obvineným XXXXX za účelom odpredať obvinenému nákladné motorové vozidlo značky Tatra VSSCA 16A, VIN: XXXXX, spísali kúpnu zmluvu, v zmysle ktorej vystavil spoločnosti XXXXX s. r. o. faktúru č. 2011/118 z 10. 11. 2011, splatnú 24. 11. 2011 na sumu 4.800,- €, pričom už v čase dohody o kúpe vozidla obvinený vedel, že za vozidlo nezaplatí, vedomý si zlej finančnej situácie firmy, ktorú pred XXXXX zamlčal, čím mu spôsobil škodu vo výške 4.800,- €,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Vyšetrovateľ OEK Liptovský Mikuláš v konaní sp. zn. ORP-XXXXX viedol trestné stíhanie proti obvinenému Ing. XXXXX za skutky opísané vo výrokovej časti tohto uznesenia. 
	V rámci vykonaného dokazovania bol k veci vypočutý poškodený, ktorý sa vyjadril ku skutku spáchaného obvineným, doložil listinné dôkazy argumentujúc tým, že zo strany spoločnosti XXXXX s. r. o. nebola realizovaná úhrada v jeho prospech, okrem čiastočného zápočtu urobeného 25. 06. 2012, a to vo výške 1.412,- €. 
	Na základe zabezpečených účtovných dokladov bol znalcom z odboru ekonómia a manažment spracovaný znalecký posudok za účelom posúdenia finančnej situácie spoločnosti v čase, kedy mali byť skutky spáchané. Zo záverov posudku vyplýva, že dlžník bol v rozhodnom čase platobne neschopný a tento stav nebol dočasný. Na základe výsledkov znaleckého skúmania bolo založené rozhodnutie podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku o vznesení obvinenia. Následne bol k veci vypočutý obvinený, ktorý sa vyjadril, že všetky záväzky voči poškodenému má vyrovnané, nikdy nemal úmysel sa obohatiť, o čom svedčí aj tá skutočnosť, že poškodený mal záruku v tom, že jeho pohľadávka bude uhradená pri najhoršom možnom scenári minimálne z protihodnoty nádrže, ktorú poškodenému odovzdal a ktorú poškodený aj v čase jeho výsluchu (27. 11. 2013) používal. Poškodený pri vzájomnej komunikácii ani nepotvrdil svoje presvedčenie o podvodnom úmysle na strane obvineného, iba riešil pohľadávku prostredníctvom advokáta, ktorý vec oznámil polícii. Aj samotná Tatra, ktorú kúpil od poškodeného nebola užívania schopná pre chýbajúce doklady, čo zrejme poškodený vedel a preto sa Tatry zbavoval. S možnosťou vrátiť Tatru (poškodený), pričom isto by mu nevracal vec, ak by ho chcel podviesť. Spoločnosť, ktorú v tom čase zastupoval, rozbiehal aktivitu v rámci štrkovne vo Veľkej Lomnici, ktorá funguje doposiaľ. Spoločnosť má síce vysoké záväzky, jedná sa však o záväzky vo vzťahu k iným spoločnostiam, v ktorých je tiež konateľom, k vymáhaniu sa nepristúpilo. Skutočnosť, že neboli faktúry uhradené v lehote splatnosti, dodal, že finančné problémy vo firme boli, čo však nie je nič neobvyklé v podnikateľskom prostredí. Záväzok poškodeného bol krytý. 
	Svedok poškodený pri ďalšom výsluchu (po vznesení obvinenia) potvrdil, že obvinený mu zapožičal plastovú nádrž, ktorú má doposiaľ, ktorej hodnota sa vyrovná hodnote pohľadávky, ktorú eviduje (evidoval) voči spoločnosti XXXXX s. r. o.. Na vyrovnaní sa s obvineným dohodli v ostatných dňoch s cieľom veci nekomplikovať. V skoršom období nemal záujem riešiť situáciu ponechaním si nádrže, bral to iba ako dočasnú záležitosť. Vždy jednal iba s obvineným, pričom o solventnosti firmy, ako obchodného partnera, nič nevedel. Podľa neho jeho právnik zaslal aj nejaké upomienky, napokon sa vec riešila trestným oznámením. 
	Trestného činu podvodu podľa § 221 ods. 1, 2 sa dopustí ten, kto na škodu cudzieho majetku seba obohatí tým, že uvedie niekoho do omylu alebo využije niečí omyl a spôsobí tak na cudzom majetku väčšiu škodu. 
	Väčšou škodou podľa § 125 ods. 1 Trestného zákona sa rozumie suma dosahujúca najmenej 10-násobok sumy 266,- €. 
	Zohľadňujúc skutočnosť, že trestný čin, ktorý sa obvinenému kládol za vinu, je prečinom, pri ktorom je potrebné osobitne zohľadňovať v zmysle § 10 ods. 2 Trestného zákona spôsob jeho vykonania, jeho následky, okolnosti, za ktorých bol spáchaný, mieru zavinenia a pohnútku páchateľa, ktoré majú vplyv na jeho závažnosť, bolo potrebné vo veci osobitne zohľadniť skutočnosť, ktorú uviedol obvinený a potvrdil aj poškodený, že vzájomné pohľadávky boli medzičasom vyrovnané a ich vyrovnaniu zvoleným spôsobom nebránili iné prekážky. Zabezpečenie skoršej pohľadávky poškodeného plastovou nádržou možno hodnotiť ako zásadné z hľadiska posúdenia adekvátnosti trestnoprávneho postihu páchateľa. 
Z vymedzenia základných ľudských práv a slobôd, politických, hospodárskych, sociálnych, kultúrnych práv, práva na súdnu, inú právnu ochranu a mnohých ďalších práv, je pre posúdenie trestnej veci podstatným ústavné deklarovanie toho, že nikoho nemožno stíhať alebo pozbaviť slobody inak, ako z dôvodov a spôsobom, ktorý ustanoví zákon a následné ustanovenie, podľa ktorého nikoho nemožno pozbaviť slobody len pre neschopnosť dodržať zmluvný záväzok (článok 17 ods. 2 Ústavy SR). Nakoniec článok 49 Ústavy SR zakotvuje, že len zákon ustanoví, ktoré konanie je trestným činom a aký trest, prípadne iné ujmy na právach alebo majetku možno uložiť za jeho spáchanie. Obdobná úprava je v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd zo 4. novembra 1950 (publikovaný pod č. 209/1992 Zb.), poukazujem najmä na znenie článku 1 Protokolu č. 4 k tomuto dohovoru s názvom Zákaz uväznenia pre dlh, podľa ktorého nikoho nemožno pozbaviť slobody iba pre neschopnosť dodržať zmluvný záväzok.
Berúc do úvahy trestnoprávne, ako aj ústavnoprávne  východiská úpravy trestného práva, zohľadňujúc aj aplikačnú prax súdov,  možno ustáliť, že trestné právo má z podstaty práva ultima ratio miesto len tam, kde sú iné prostriedky ochrany práv fyzických a právnických osôb vyčerpané, neúčinné alebo nevhodné. Štát tak tieto prostriedky môže uplatňovať len na báze zdržanlivosti, t. j. tam, kde iné nástroje práva zlyhali alebo sú neefektívne a neadekvátne. Trestné právo a trestnoprávnu kvalifikáciu určitého konania ako trestného činu, ktoré má súkromnoprávny základ, je potrebné považovať za krajný právny prostriedok, ktorý má význam predovšetkým celospoločenský, t. j. z hľadiska ochrany základných spoločenských hodnôt. V zásade však nemôže slúžiť ako prostriedok nahradzujúci ochranu práv a právnych záujmov jednotlivca v oblasti súkromnoprávnych vzťahov. V tejto sfére súkromných vzťahov je ochrana práv jednotlivca závislá na jeho individuálnej aktivite jednotlivca, ktorý využíva za tým účelom ochranu poskytovanú súdnou mocou. Orgány činné v trestnom konaní zabezpečujú najmä ochranu celospoločenských hodnôt a nie priamo konkrétnych subjektívnych práv jednotlivca, ktoré svojou povahou spočívajú v súkromnoprávnej sfére. V právnom štáte je totiž neprípustné, aby prostriedky trestnej represie slúžili k uspokojovaniu subjektívnych práv súkromnoprávnej povahy, ak nie sú vedľa toho splnené všetky predpoklady vzniku trestnoprávnej zodpovednosti. 
S odkazom na vyššie uvedené bolo preto potrebné vyhodnotiť zistený skutkový stav spôsobom zakladajúcim dôvodnosť postupu podľa § 215 ods. 1 písm. b/ Trestného poriadku. Vzťah medzi poškodeným a obvineným (firmou ktorú zastupoval) možno subsumovať iba pod kategóriu súkromnoprávneho vzťahu, na ktorý sa vťahujú pravidlá ochrany poskytované civilným právom. Dodatočne zistená skutočnosť ohľadom zabezpečenia pohľadávky poškodeného, ktorú sám poškodený potvrdil (zároveň okolnosti týkajúce sa vozidla Tatra predaného bez náležitej dokumentácie - ktorú skutočnosť poškodený nerozporoval) a z tohto pohľadu absentujúci úmysel na strane obvineného, ktorý by bol v príčinnej súvislosti s následkom predpokladaným v skutkovej podstate § 221 ods. 1, 2 Trestného zákona (ktorý bol v rámci existujúceho súkromného vzťahu zhojený), viedla k rozhodnutiu uvedenému vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

...

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Jozef Gondžur
prokurátor