Okresná prokuratúra Bratislava II 
Kvetná 13, 820 05 Bratislava 25

Sp. zn. : 1 Pv XXXXX	Bratislava II, 28.1.2014
EEČ : XXXXX

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	Lúpež podľa § 188 odsek 1, odsek 2 písmeno d Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 313/2011 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátorka Okresnej prokuratúry Bratislava II
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
dňa 14.04.2011 v čase okolo 16.00 hodiny v Bratislave na pieskovisku na ulici XXXXX     z vnútornej strany objektu zv. XXXXX fyzicky napadol XXXXX XXXXX tak, že počas toho ako sa XXXXX hrala na pieskovisku s deťmi k nej obvinený prišiel, začal menovanú fackať a revať po nej nech mu dá všetky peniaze, ktoré má pri sebe, počas čoho XXXXX kľačala na kolenách a prosila obvineného, aby ju nebil, že má pri sebe len 2,- € a že mu ich dá ak ju prestane biť, ale obvinený ju bil dovtedy, pokiaľ mu maloletá tieto peniaze neodovzdala, pričom sa maloletej podarilo vyšmyknúť sa obvinenému a utiecť domov, čím obvinený takýmto konaním spôsobil maloletej stres, v dôsledku čoho sa maloletá pomočila,

lebo nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
	Vyšetrovateľ PZ Okresného riaditeľstva PZ XXXXX II, Odboru kriminálnej polície, 1. oddelenia všeobecnej kriminality uznesením  pod sp. zn. XXXXX dňa XXXXX podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku začal trestné stíhanie vo veci zločinu lúpeže podľa § 188 ods. 1, ods. 2 písm. d) Trestného zákona a následne uznesením podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku dňa XXXXX pod tou istou spisovou značkou vzniesol obvinenie XXXXX pre uvedený zločin na tom skutkovom základe, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto rozhodnutia. 

            Po skončení vyšetrovania bol  vyšetrovateľom predložený na tunajšiu prokuratúru spisový materiál s návrhom na zastavenie trestného stíhania.

Preskúmaním spisového materiálu som dospela k záveru, že v prípade obvineného XXXXX je možné navrhovaný postup vyšetrovateľa PZ akceptovať, pretože výsledky vykonaného dokazovania po vyhodnotení všetkých vykonaných dôkazov jednotlivo a v ich vzájomnom súhrne neodôvodňujú podanie obžaloby.  Vykonaným dokazovaním bol zistený nasledovný skutkový stav.

Obvinený XXXXX v procesnom postavení obvineného vypovedal za prítomnosti ustanoveného obhajcu dňa XXXXX, pričom vo výsluchu uviedol, že nesúhlasí s obvinením a na svoju obranu uviedol, že je možné, že sa v čase uvedenom v uznesení skutočne nachádzal  na XXXXX ulici, pričom spal na zemi. Ďalej vo výsluchu uviedol, že sa zobudil na to, ako niekto do neho hádže kamene a ako sa na tom zabávajú. Išlo o malé deti, presný počet uviesť nevedel. Taktiež uviedol, že samozrejme, že ho takéto ich konanie rozčúlilo a preto ich najskôr napomenul, aby sa prestali takýmto spôsobom zabávať. Keď však jeho výzvu neuposlúchli a pokračovali v tom ďalej, vstal a jedno z detí, ktoré bolo najbližšie a ktoré bolo najaktívnejšie - teda jeho sesternicu XXXXX chytil a dal jej niekoľko výchovných faciek. Podľa uvedenia obvineného nie je však pravdou, že by si od nej mal pýtať peniaze, nevylučuje však, že mu nejaké peniaze mohla sama ponúknuť.  Na otázku vyšetrovateľa prečo fyzicky napadol XXXXX spôsobom uvedeným v uznesení obvinený uviedol, že jej dal výchovné facky za to, že do neho hádzala kamene, nič jej nepovedal a ublížiť jej nechcel. Ďalej na otázky uvádzal, že určite jej nepovedal, aby mu dala peniaze, nevedel, či má pri sebe peniaze a ani si nepamätá či mu nejaké peniaze ponúkala. Na otázku či použil fyzické násilie voči maloletej poškodenej  aby získal finančnú hotovosť obvinený uviedol, že jej dal výchovnú facku z dôvodu, že do neho hádzala kamene ale keď sa rozplakala tak ju pustil.

V danej veci opätovne vypovedala po vznesení obvinenia svedkyňa - XXXXX XXXXX dňa XXXXX, ktorá vypovedala za prítomnosti obvineného. Svedkyňa poškodená uviedla, že je XXXXXy a maloletá je jej súčasne zverená do starostlivosti, pričom do výsluchu k veci uviedla, že lúpež, ktorej sa mal dopustiť obvinený XXXXX dňa XXXXX na deckom ihrisku pri XXXXX tak, že chytil maloletú XXXXX, zbil ju a zobral jej peniaze je nezmysel, lebo tak ako už pri predchádzajúcom výsluchu uviedla, že XXXXX to celé zbytočne nafúkla a je to podľa nej hlúposť. Ďalej vypovedala, že obvinený nezbil XXXXX preto, že potreboval od nej peniaze, ale preto, lebo bola zlá a trafila ho kameňom do hlavy. K tomu sa  jej priznala aj XXXXX, ktorá jej povedala aj to, že si od nej obvinený peniaze nepýtal a nevedela jej povedať, či  mu peniaze dala alebo nie. Na jej slová by však nedala, lebo keď sa vrátila domov mala so sebou nejaké peniaze.  Ďalej vypovedala, že obvinenému, ktorý je jej synovec ani XXXXX nechce nič zlé a preto chce, aby bola táto vec už konečne daná do poriadku. K XXXXX, ktorá je matkou XXXXX svedkyňa uviedla, že nie sú v kontakte a o svoju dcéru neprejavuje záujem, ani nevie o tom, čo sa stalo. Nevie sa k nej vyjadriť. Taktiež uviedla, že isté je podľa nej len to, že obvinený neprepadol XXXXX lúpežne, čo opakuje, že jej aj ona sama potvrdila, ale z dôvodu, že si myslela, že je vec vyriešená to už neriešila. Ďalej uviedla, že maloletej svedkyňa vysvetlila, že je veľká hlúposť čo urobila, ale ona ako mládež to ešte nevie pochopiť a berie všetko s humorom. Na záver výsluchu ešte dodala, že čo sa týka jej druhej dcéry XXXXX, tá na obvineného podala trestné oznámenie z dôvodu, že boli medzi nimi nezhody, ktoré takýmto spôsobom  chcela riešiť, ona však prítomná pri čine nebola.

V priebehu prípravného konania k veci vypovedala samotná XXXXX do zápisnice o výsluchu svedka - osoby mladšej ako 14 rokov, ktorá dňa XXXXX za prítomnosti znalkyne vypovedala, že stalo sa to buď v nedeľu alebo v sobotu keď bola vonku s jej kamarátkami a ohadzovali sa kameňmi a jej kamarátka XXXXX nechtiac hodila kameň do muža, ktorý sa volá XXXXX, je to jej rodina. Ohadzovali sa kameňmi na XXXXX pri takej bielej cukrárni pri zastávke, kde pri preliezke ležal na zemi a spal obvinený. Ďalej uviedla, že sa postavil a povedal, že prečo do neho hodili kamene, na čo odpovedali, že nechtiac. Následne uviedla, že sa obvinený za ňou rozbehol, dobehol ju, lebo je chorá na srdce a nevie dobre utekať, ostatné deti tiež utekali a volali o pomoc. Obvinený ju pri zastávke na tráve chytil za ruku a druhou rukou jej dal facku po líci, hodil ju o zem a ona spadla na brucho. Ležala na tráve, postavila sa a následne si kľakla, lebo sa bála, že ju moc zbije a obvinený si tiež kľakol. Ďalej vypovedala, že ako takto kľačali, tak obvinený si od nej pýtal 2 eurá a keď mu ich nedá, tak ju zbije viac. Svedkyňa ďalej vypovedala, že mu dala tie 2 eurá a potom rýchlo utekala za svojimi kamarátkami, ktoré ju čakali pri zastávke. Išlo o XXXXX a XXXXX, s ktorými išla následne k XXXXX domov, kde jej dali studenú vodu a ona potom rýchlo šla domov a povedala to babke. Ďalej na otázku čo presne jej obvinený povedal počas útoku  maloletá odpovedala, že on jej nič nepovedal. Len taká jedna teta išla okolo so svojim mužom a tá mu nadávala, že prečo ju zbil a on jej povedal, že oni do neho hádzali kamene. Potom mu ona povedala, že aj keby oni do neho hádzali kameň, aj tak  nemá právo ju biť. Následne maloletá už utekala preč.  Ďalej maloletá na otázku kedy si od nej pýtal obvinený peniaze odpovedala, že on ju začal biť a keď ju dobil, tak ho prosila na kolenách, potom on povedal, že keď mu dá 2 eurá a potom ju nezbije, tak dala obvinenému 2 eurá. Peniaze mala od babky, tie mala na kolotoče. Na otázku či mala zranenia maloletá uviedla, áno, bola u lekára na Kramároch a musela ísť v noci, lebo mala vidiny, že napríklad nevidela babku, ktorá bola vedľa nej a tak. Bolo jej zle, bolela ju hlava a brucho, modriny nemala.  To ako ju obvinený zbil videli jej kamarátky.

Zápisnične vypovedala očitá svedkyňa XXXXX dňa 25.04.2013 za prítomnosti výchovnej poradkyne a tety mladistvej, ktorá do výsluchu uviedla, že niekedy v apríli 2011 v poobedňajších hodinách boli s kamarátkami XXXXX a XXXXX vonku, kde sa hrali na XXXXX ulici v XXXXX tým spôsobom, že začali hádzať kamene do jedného mladého muža asi fetoša, ktorý tam ležal na chodníku. Ďalej uviedla, že sa jej zdá, že XXXXX ho trafila malým kameňom, možno kameň hodila do steny, len ten sa odrazil a dopadol na toho mladíka, ktorého nepozná. Ten sa zobudil, potriasol sa a začal niečo kričať, bol nahnevaný a následne sa za nimi rozbehol. Oni sa dali na útek, každá utekala iným smerom a on začal prenasledovať XXXXX, ktorú dobehol pri zastávke MHD a tam ju chytil za vlasy tak, že si kľakla, začala plakať a prosila ho aby ju nebil, lebo jej dal facku. Potom jedna pani, ktorá bola na zastávke začala kričať na muža čo robí a tiež XXXXX povedala mužovi nebi ma, ja Ti dám peniaze.  Nevie presne koľko mu dala, ale dala mu nejaké drobné. Podľa svedkyne bola XXXXX vyplašená, došlo jej zle, preto išli domov, kde jej dala vodu. Následne sa ukľudnila. Incident sa odohral asi 10 metrov od nich a trval asi 10 minút, dobre počula čo sa rozprávali, mladý muž bol agresívny a kričal niečo v tom zmysle, že prečo do neho hádzala kamene. Na záver uviedla, že XXXXX bola vystrašená a preto aby ju XXXXX prestal biť, ponúkla mu peniaze. Ešte svedkyňa uviedla, že XXXXX aj v škole ponúkala peniaze žiakom, aby sa  s ňou bavili, lebo sa  s ňou nikto nebavil normálne.

Zo záverov  vypracovaného znaleckého posudku č. XXXXX XXXXX - znalkyne z odboru klinická psychológia detí a klinická psychológia dospelých zo dňa XXXXX vyplýva, že na podklade vykonaných výsluchov a spisového materiálu bolo vykonané psychologické vyšetrenie maloletej XXXXX dňa XXXXX, ktorým bolo zistené, že mentálna úroveň maloletej XXXXX zodpovedá úrovni 8-ročného dieťaťa. Tento faktor neznižuje jej schopnosť správne chápať prežité udalosti a reprodukovať ich.
Pri vyšetrení sa preukázali u maloletej sklony ku klamaniu, spôsobu ako upozorniť na seba a získať si uznanie a obdiv okolia. Prejavuje sa u detí, ktoré trpia pocitmi menejcennosti, manifestované aj u maloletej. Tiež používa klamstvo za účelom získania prospechu (napr. získanie finančného obnosu od blízkych). Nejedná sa ale o nutkavé, patologické klamanie - konfabulácie. 
Pri všeobecnej vierohodnosti je posudzovaná všeobecná dôveryhodnosť osobnosti. Tá je u maloletej mierne znížená sklonmi ku klamstvu. Ale aj nedôveryhodná osoba môže podať dôveryhodnú výpoveď. 
Pri špecifickej vierohodnosti je posudzovaná konkrétna  výpoveď o vyšetrovanom skutku a jeho korešpondovanie so skutočnosťou. Maloletá pri výsluchu i vyšetrení, aj s odstupom času jedného roka, dokázala vyšetrovaný skutok zhodne opísať.
Z psychologického pohľadu možno jej výpoveď považovať za vierohodnú.

Zo správy Detskej fakultnej nemocnice s poliklinikou XXXXX z XXXXX vyplýva, že maloletá XXXXX nebola dňa 14.04.2011 ako pacientka vyšetrená, ani hospitalizovaná.
	
Podľa § 8 Trestného zákona (č. 300/2005 Z. z.) trestný čin je protiprávny čin, ktorého znaky sú uvedené v tomto zákone, ak tento zákon neustanovuje inak.  

Podľa § 188 ods. 1 Trestného zákona sa zločinu lúpeže dopustí ten, kto proti inému použije násilie alebo hrozbu bezprostredného násilia v úmysle zmocniť sa cudzej veci. 

Podľa § 188 ods. 2 písmeno d) Trestného zákona sa zločinu lúpeže dopustí páchateľ, ak spácha čin uvedený v odseku 1 na chránenej osobe. 

Podľa § 139 ods. 1 písmeno a) Trestného zákona sa chránenou osobou rozumie dieťa. Podľa § 127 odsek 1 Trestného zákona sa dieťaťom rozumie osoba mladšia ako osemnásť rokov, ak tento zákon neustanovuje inak. 

  Podľa § 15 písmeno a), písmeno b) Trestného zákona trestný čin je spáchaný úmyselne, ak páchateľ chcel spôsobom uvedeným v tomto zákone porušiť alebo ohroziť záujem chránený týmto zákonom, alebo vedel, že svojím konaním môže také porušenie alebo ohrozenie spôsobiť, a pre prípad, že ho spôsobí, bol s tým uzrozumený.

 Podľa § 17 Trestného zákona pre trestnosť činu spáchaného fyzickou osobou treba úmyselné zavinenie, ak tento zákon výslovne neustanovuje, že stačí zavinenie z nedbanlivosti. 
  Objektom skutkovej podstaty zločinu lúpeže je spoločenský záujem na náležitej ochrane osobnej slobody a cudzieho majetku.

Objektívna stránka skutkovej podstaty zločinu lúpeže je naplnená v prípade použitia násilia alebo hrozby bezprostredného násilia ako prostriedku na prekonanie kladeného alebo očakávaného odporu napadnutej osoby. Nie je pritom podmienkou, aby napadnutý kládol odpor. Násilie spravidla smeruje proti tomu, kto má vec pri sebe. Z hľadiska naplnenia formálnych znakov skutkovej podstaty trestného zločinu nie je intenzita násilia rozhodujúca. Zločin lúpeže je dokonaný už samotným použitím násilia alebo hrozby bezprostredného násilia zmocniť sa cudzej veci bez ohľadu na to, či sa tejto veci aj zmocnil ak použil násilie alebo hrozbu bezprostredného násilia s uvedeným úmyslom. 

Z hľadiska subjektívnej stránky skutkovej podstaty zločinu lúpeže sa vyžaduje, aby vyššie opísaná objektívna stránka bola z hľadiska formy zavinenia, s poukazom na § 17 Trestného zákona, pokrytá a vedená priamym, resp. nepriamym úmyslom v zmysle § 15 písmeno a), písmeno b) Trestného zákona. 

S poukazom na vyššie uvedené skutočnosti, hodnotiac dôkazy jednotlivo a vo vzájomných súvislostiach a vychádzajúc z výsledkov dokazovania po starostlivom vyhodnotení dôkazov svedčiacich v prospech i neprospech obvineného som dospela k záveru, že je potrebné konštatovať, že konaním obvineného XXXXX neboli naplnené obligatórne znaky skutkovej podstaty zločinu lúpeže podľa § 188 ods. 1, ods. 2 písm. d) Trestného zákona, ani iného trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona alebo priestupku. Uvedený záver vyplýva najmä z absencie objektívnej stránky skutkovej podstaty číselne označeného a slovne pomenovaného trestného činu, nakoľko vykonaným dokazovaním v rámci prípravného konania bolo preukázané, že obvinený nepoužil voči maloletej poškodenej násilie a ani hrozbu bezprostredného násilia v úmysle zmocniť sa jej finančných prostriedkov, ale z vykonaných výsluchov jednoznačne vyplýva záver, že vyvolávateľom agresívneho správania obvineného bol hnev na správanie maloletej XXXXX a jej kamarátok, ktoré sa hrali tým spôsobom, že do obvineného, ktorý spal na zemi hádzali kamene, trafili ho, čím ho zobudili a keď ani po upozornení s tým neprestali, rozbehol sa za nimi a nahnevaný chytil maloletú XXXXX, ktorú chcel potrestať tým, že jej dal facku, pričom na ňu kričal, prečo do neho hádzali kameňmi. Uvedené preukazujú i výsluch očitej svedkyne XXXXX - kamarátky maloletej XXXXX, ako i výsluch samotného obvineného, ktorí priebeh skutku opísali zhodne. Žiadny dôkaz produkovaný v prípravnom konaní (čiastočne okrem výpovede maloletej XXXXX) nepreukázal, že by obvinený od maloletej po tom, čo ju chytil násilím žiadal peniaze. V neposlednom rade v súvislosti s výpoveďou maloletej XXXXX je potrebné brať do úvahy i výsledky znaleckého skúmania maloletej, u ktorej sa prejavili sklony ku klamaniu - konfabulácii. Vzhľadom na vyššie opísané skutočnosti mám za to, že skutok, tak ako je opísaný vo výrokovej časti uznesenia a pre ktorý je vedené trestné stíhanie XXXXX sa nestal a samotné konanie obvineného nenaplnilo skutkovú podstatu zločinu lúpeže, čo odôvodňuje procesný postup prokurátora podľa § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku.  

 Podľa § 2 ods. 10 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie.

Podľa § 2 ods.12 Trestného poriadku orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstaral súd, orgány činné v trestom konaní alebo niektorá zo strán. V tejto zásade voľného hodnotenia dôkazov je vyjadrený zámer, aby sa v každom jednotlivom prípade vzali do úvahy osobitosti daného prípadu v záujme predchádzať šablónovitému a mechanickému postupu pri hodnotení dôkazov. 

  Podľa § 215 odsek 1 písmeno b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

  Vzhľadom na vyššie uvedené skutočnosti bolo potrebné rozhodnúť tak, ako je to uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať do troch dní od oznámenia uznesenia cestou Okresnej prokuratúry XXXXX II. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Barbora Bogdaliková
prokurátorka