Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 214/14/5506	Martin, 29.7.2014
EEČ : 2-40-225-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX a spol. 
Trestný čin:	vydieranie podľa § 235 odsek 1, odsek 2 písmeno a, písmeno b Trestného zákona číslo 140/1961 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 227/2005 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 1 písmeno d (§ 9 odsek 1 písmeno a) Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvinených:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
2.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
3.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
1/ dňa 24.05.1996 v čase približne o 00.20 hod. obv. XXXXX, XXXXX, XXXXX a XXXXX po predchádzajúcom rozdelení úloh vylákali XXXXX, nar. XXXXX do jeho erotického salónu XXXXX XXXXX, kde ho po príchode násilím vtlačili do skladovacích priestorov, tu ho bili do rôznych častí tela, hrozili mu zabitím jeho rodiny, ako aj jeho, jeden z nich vzal do ruky nôž a týmto mu chcel vypichnúť oči, prikladali mu horúcu žehličku na hánky rúk, pričom od neho požadovali sumu vo výške 2,5 mil. Sk, ktorú údajne XXXXX dlhoval XXXXX, potom mu prehľadali sklad, kde z príručnej pokladničky odcudzili sumu vo výške 150.000,- Sk, z toho asi 80.000,- Sk vo valutách, väčšie množstvo šperkov zo žltého kovu, peňaženku s obnosom cca 20.000,- Sk a v čase približne o 03.00 hod. mu prikázali, aby telefonicky zohnal požadovanú finančnú čiastku, čo aj XXXXX zabezpečil od priateľa z Nitry, avšak len vo výške 100.000,- Sk, ktorú v čase približne o 05.50 hod. prevzal pred hotelom XXXXX obv. XXXXX, následne na to dali XXXXX lehotu do nasledujúceho pondelka, aby zohnal zvyšok požadovanej sumy a s tým zo salónu odišli,

2/ dňa 13.06.1996 v čase približne o 18.15 hod. obv. XXXXX, toho času nebohý XXXXX a doposiaľ nestotožnený muž, po vzájomnej dohode prišli do penziónu XXXXX za majiteľom XXXXX, nar. XXXXX, kde XXXXX v salóniku penziónu napadol XXXXX tým spôsobom, že ho presne nezisteným predmetom udrel trikrát do oblasti hlavy na ľavé oko, pričom od neho požadovali 100.000,- Sk aby mohol ďalej prevádzkovať penzión a túto sumu mal odovzdať v priebehu týždňa, v opačnom prípade sa táto suma mala zvýšiť až na 500 000,-Sk, 

lebo je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9 odsek 1 písmeno a

Odôvodnenie:
	Vyšetrovateľ Krajského úradu vyšetrovania PZ Banská Bystrica uznesením pod ČVS:VP-90/10-96 z 27.06.1996  podľa § 160 ods. 1 Trestného poriadku účinného do 31.12.1998 vzniesol obvinenie XXXXX, XXXXX, XXXXX, ako aj ďalším osobám, pre skutok právne kvalifikovaný ako trestný čin vydierania v spolupáchateľstve podľa § 9 ods. 2, § 235 ods. 1, ods. 2 písm. a/, písm. b/ Tr. zákona účinného do  31.08.2002, ktorého sa mali dopustiť na tom skutkovom základe, ako je uvedené v bode 1/ a 2/  výrokovej časti tohto uznesenia.

	Po vykonaní všetkých potrebných úkonov za účelom objasnenia skutkového stavu veci, vyšetrovateľ PZ v rámci prípravného konania predložil spisový materiál na Okresnú prokuratúru Martin s návrhom na zastavenie trestného stíhania podľa § 215 ods. 1 písm. d/ Trestného poriadku s poukazom na ustanovenie § 9 ods. 1 písm. a/ Trestného poriadku. 

Na základe uvedených skutočností som spisový materiál preskúmal a dospel som k záveru, že vyšetrovanie bolo vykonané v súlade so zákonom a v rozsahu potrebnom na rozhodnutie, pričom som zistil, že v predmetnej veci sú dané dôvody na postup podľa ustanovenia § 215 ods. 1 písm. d/ Tr. por. s poukazom na § 9 ods. 1 Tr. poriadku, teda návrh vyšetrovateľa PZ na zastavenie trestného stíhania podľa označeného zákonného ustanovenia je plne opodstatnený a trestné stíhanie obvinených je potrebné zastaviť, keďže nemožno pokračovať v trestnom stíhaní, ak je trestné stíhanie premlčané.

Podľa § 16 ods. 1 Tr. zákona účinného do 31.12.2005 trestnosť činu sa posudzuje podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný; podľa neskoršieho zákona sa posudzuje len vtedy, ak je to pre páchateľa priaznivejšie.  Uvedená zásada vyjadruje tú skutočnosť, že ak v čase medzi spáchaním činu a vynesením rozsudku nadobudnú účinnosť viaceré zákony, trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona, ktorý je pre páchateľa priaznivejší, pričom priaznivosť zákona treba posudzovať nielen z hľadiska samého porovnania trestných sankcií uvedených v porovnávaných zákonov, ale rozhodujúci je výsledok, teda či použitie nového zákona ako celku, tzn. ako z hľadiska ustanovení osobitnej časti, tak i z hľadiska všeobecnej časti je pre obvineného priaznivejší. 

V rámci skúmania trestnosti činu je potrebné zaoberať sa najmä otázkou, či skutok, ktorého sa páchateľ dopustil, napĺňal v deň, kedy bol spáchaný, niektorú skutkovú podstatu trestného činu uvedeného v zákone a tiež tým, či nezanikla trestnosť alebo či nedošlo k premlčaniu trestného stíhania. Iba za predpokladu, že skutok napĺňa zákonné znaky skutkovej podstaty niektorého trestného činu uvedeného v osobitnej časti Trestného zákona, za súčasného zistenia, že nedošlo k zániku trestnosti alebo k premlčaniu trestného stíhania, by bolo možné páchateľa uznať vinným. 

Podľa § 9 ods. 1 písm. a/ Tr. por. trestné stíhanie nemožno začať, a ak bolo už začaté, nemožno v ňom pokračovať a musí byť zastavené, ak je trestné stíhanie premlčané.

Podľa § 67 ods. 1 písm. c/ Tr. zák. účinného do 31.08.2002 trestnosť činu zaniká uplynutím premlčacej doby, ktorá je päť rokov, ak je horná hranica trestnej sadzby odňatia slobody najmenej tri roky. 

Podľa § 67 ods. 2 Tr. zák. účinného do 31.08.2002 do premlčacej doby sa nezapočítava doba, po ktorú nebolo možné páchateľa postaviť pred súd pre zákonnú prekážku, doba, po ktorú sa páchateľ zdržiaval v cudzine, a skúšobná doba podmienečného zastavenia trestného stíhania.

Podľa § 67 ods. 3 Tr. zákona účinného do 31.08.2002 premlčanie trestného stíhania sa prerušuje vznesením obvinenia pre trestný čin, o premlčanie ktorého ide, ako aj po ňom nasledujúcimi úkonmi policajného orgánu, vyšetrovateľa, prokurátora alebo súdu smerujúcimi k trestnému stíhaniu páchateľa, alebo ak páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestný čin nový, na ktorý tento zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší.

Podľa § 67 ods. 3 Tr. zákona účinného do 31.08.2002 prerušením premlčania sa začína nová premlčacia doba.	

Trestnosť činu zaniká priamo zo zákona uplynutím doby uvedenej v zákone a na tieto okolnosti sa musí prihliadať ex offo, teda z úradnej povinnosti. Uplynutím času totiž postupne slabne až celkom zaniká potreba trestnoprávnej reakcie na spáchaný trestný čin tak z hľadiska generálnej, ako aj individuálnej prevencie. Napokon po dlhšej dobe už nie je možné naplniť ani sledovaný účel trestu a taktiež dochádza k podstatnému sťaženiu možnosti riadne vykonať trestné konanie, predovšetkým vzhľadom na dokazovanie, keďže dôkazné prostriedky strácajú plynutím času svoju presvedčivosť. 

Premlčacia doba začína plynúť od okamihu, keď došlo k dokonaniu trestného činu, pričom pri pokračovacích a trvácich trestných činoch začína premlčacia doba plynúť až od okamihu, keď bol trestný čin dokonaný.

	Na plynutie premlčacej doby nemá vplyv vznesenie obvinenia proti konkrétnej osobe, keďže vznesenie obvinenia nie je rozhodnutím o tom, že táto osoba trestný čin spáchala, ale vyjadruje iba vyšší stupeň pravdepodobnosti, že konkrétna osoba je páchateľom činu, v ktorom sa vidí trestný čin. Vzhľadom na ústavný princíp vyjadrený v článku 50 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, že len súd rozhoduje o vine a treste za trestné činy, podmienka uvedená v § 67 ods. 3 písm. b/ Tr. zákona môže byť naplnená len vtedy, ak existuje právoplatné súdne rozhodnutie o tom, že konkrétny obvinený spáchal v premlčacej dobe iný, nový trestný čin. Nestačí len zistenie, že sa vedie trestné stíhanie pre trestný čin, za ktorý možno uložiť trest rovnako prísny alebo prísnejší ako za trestný čin, o premlčanie ktorého ide, lebo by to zjavne odporovalo princípu prezumpcie neviny. (NS SR 2Tz 18/03)

Vylúčené je tiež skúmať otázku spáchania nového trestného činu v rámci posudzovania predbežných otázok. O prípadnom inom, novom trestnom čine, ktorý mal byť spáchaný v premlčacej dobe trestného stíhania, totiž možno konať a rozhodnúť len zákonom ustanoveným spôsobom, t.j. v konaní pred miestne a vecne príslušným súdom, na podklade obžaloby prokurátora a po vykonaní potrebného dokazovania na hlavnom pojednávaní. Len takéto konanie môže byt' podkladom pre výrok rozsudku súdu, ktorým sa obvinený uznáva za vinného, a iba takéto právoplatné rozhodnutie môže zakladať dôvod prerušenia premlčacej doby trestného stíhania spočívajúci vtom, že páchateľ spáchal v premlčacej dobe trestného stíhania trestný čin nový, na ktorý zákon ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší. (NS SR 2Tz 18/03) 

Uvedené úvahy treba aplikovať aj v danom prípade, keďže lustráciou bolo zistené, že proti XXXXX je vedené trestné stíhanie za viaceré trestné činy, ktoré mal spáchať v priebehu plynutia premlčacej doby, a ktoré by mali vpyv na jej plynutie. Keďže ale o nich doteraz nie je právoplatne rozhodnuté, nie je možné, i vzhľadom na vyššie uvedené, prihliadať. 

Pokiaľ ide o obvinených XXXXX a obv. XXXXX, neboli zistené také skutočnosti, ktoré by odôvodňovali preručenie plynutia premlčacej doby. 

Obvinení sa skutkov, ktoré sa im kladú za vinu v bode 1/, mali dopusti dňa 24.05.1996 a obv. XXXXX v bode 2 / aj dňa 13.06.1996. 

V danej trestnej veci je zrejmé, že obvinení sú stíhaní za trestný čin vydierania v spolupáchateľstve podľa § 9 ods. 2, § 235 ods. 1, ods. 2 písm. a/, písm. b/ Tr. zákona účinného do  31.08.2002, za ktorý trestný zákon účinný v čase spáchania skutku stanovuje trest odňatia slobody vo výmere 2 roky až 8 rokov.  Z uvedeného potom vyplýva aj určenie dĺžky premlčacej doby, a to vo výmere 5 rokov. 

V priebehu vyšetrovania bolo trestné stíhania prerušené pre neprítomnosť obvineného XXXXX, ktorý sa nachádzal mimo územia Slovenskej republiky, a to v období od 28.12.1999 až do 22.03.2001, kedy bolo v konaní pokračované. Následne uznesením z 26.07.2001 bolo trestné stíhanie prerušené pre neprítomnosť svedka poškodeného XXXXX. V konaní bolo pokračované až 02.04.2014. 

Od 26.07.2001, kedy bolo trestné stíhanie prerušené pre neprítomnosť poškodeného XXXXX, až do 02.04.2014, nebol v konaní vykonaný žiadny relevantný úkon smerujúci k trestného stíhaniu obvinených. 

Deň 26.07.2001 je tak dňom, kedy začala plynúť premlčacia doba. Keďže počas plynutia 5 ročnej premlčacej doby nedošlo k žiadnej inej skutočnosti, ktorá by mala za následok prerušenie plynutia premlčacej doby, prípadne jej spočívanie, je tak zrejmé, že v dôsledku plynutia času, došlo po piatich rokoch od 26.07.2001, t.j. 26.07.2006 k premlčaniu trestného stíhania, a tým aj k zániku trestnosti. 

Keďže vyšla najavo okolnosť odôvodňujúca zastavenie trestného stíhania, na ktorú je nutné prihliadať priamo zo zákona, prokurátor vzhľadom na vyššie uvedené a pre okolnosť uvedenú v § 9 ods. 1 písm. a/ Tr. por. trestné stíhanie proti obvineným zastavil, nakoľko je neprípustné pokračovať v ďalšom trestnom stíhaní obvinených, ak je trestné stíhanie premlčané.

Pre úplnosť podotýkam, že k uvedenému postupu bolo možné pristúpiť až neskôr, a to z dôvodu, že od 04.07.2013 je na základe rozhodnutia Ústavného súdu SR pozastavená účinnosť ust. § 437 ods. 4 Tr. zákona, ktoré stanovovalo, že ak došlo k premlčaniu trestného stíhania alebo k premlčaniu výkonu trestu pred účinnosťou tohto zákona, (t.j. zákona č. 300/2005 Z.z.) podľa doterajších predpisov, ustanovenia o premlčaní trestného stíhania a premlčaní výkonu trestu sa podľa tohto zákona nepoužijú. Premlčacia doba trestného stíhania a premlčacia doba výkonu trestu podľa tohto zákona sa nepovažuje za prerušenú ani vtedy, ak bol do účinnosti tohto zákona spáchaný miernejší trestný čin než ten, o ktorého premlčanie ide. Uvedené prechodné ustanovenie malo za následok, že na premlčanie sa museli aplikovať ustanovenia zákona č. 300/2005 Z.z., ktoré boli v konečnom dôsledku pre páchateľa nepriaznivejšie. Keďže ale uvedené ustanovenie stratilo svoju účinnosť, bolo nutné pri posudzovaní podmienok premlčania postupovať podľa základných zásad, kedy trestnosť činu, a teda aj ostatné skutočnosti majúce vplyv na trestnosť sa posudzujú podľa zákona účinného v čase, keď bol čin spáchaný, a teda aj podmienky premlčania. Keďže trestnosť činu zaniká priamo zo zákona uplynutím doby uvedenej v zákone a na tieto okolnosti sa musí prihliadať ex offo, bolo nutné rozhodnäúť tak, ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia a trestné stíhanie pre jeho neprípustnosť zastaviť. 

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

JUDr. Marián Ťažiar
prokurátor