Okresná prokuratúra Martin 
Vajanského nám. 1, 036 80 Martin 1 	

Sp. zn. : 2 Pv 79/10/5506	Martin, 30.9.2014
EEČ : 2-40-337-2014

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Zločin:	Ublíženie na zdraví podľa § 155 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 497/2008 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Martin
Podľa § 215 odsek 1 písmeno a Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
obvinený 01. 12. 2009 v čase približne o 20.00 h v XXXXX na Ul. XXXXX, pred rodinným domom č. XXXXX, okres XXXXX, po predchádzajúcom verbálnom konflikte fyzicky napadol poškodeného XXXXX, nar. XXXXX, a to tak, že mu rukou stlačil tvárovú časť hlavy v oblasti sánky, následne ho ľavou nohou kopol do oblasti pravého členka, v dôsledku čoho poškodený spadol na zem, čím mu spôsobil zranenia, a to zlomeninu pravého vonkajšieho členka, opuch líca, udretie a pomliaždenie sánky na ľavej strane tváre, ktoré si vyžiadali lekárske ošetrenie s následnou dobou liečenia v trvaní do 01. 12. 2009 do 25. 01. 2010,

lebo je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie

Odôvodnenie:
	Vyšetrovateľ PZ OVK OKP OR PZ XXXXX uznesením z XXXXX sp. zn. XXXXX podľa § 199 ods. 1 Tr. por. začal trestné stíhanie a súčasne podľa § 206 ods. 1 Tr. por. vzniesol obvinenie XXXXX, nar. XXXXX, pre zločin ublíženia na zdraví podľa § 155 ods. 1 Tr. zák., ktorý sa mal stať na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výrokovej časti tohto uznesenia. 
	
	Obvinený vo svojej výpovedi z 10. 02. 2010 k veci uviedol, že v predmetný deň bol v podvečerných hodinách u rodiny XXXXX vykonávať elektroinštalatérske práce. Podvečer ho prišiel zavolať syn poškodeného, aby išiel von, lebo poškodený sa s ním chce rozprávať. Po tom, ako obvinený vyšiel pred dom, poškodený ho verbálne napadol, a to z dôvodu, že má chodiť za jeho manželkou, s ktorou bol v tom čase v rozvodovom konaní. Manželka poškodeného XXXXX poškodeného volala dnu, aby sa dnu v dome porozprávali. Poškodený toto neakceptoval a telefonicky privolal hliadku polície, ktorej prostredníctvom telefonátu oznámil, že manželka ho nechce pustiť do miesta ich predchádzajúceho spoločného bydliska. Obvinený, podľa svojho vyjadrenia, následne chytil XXXXX za plece a povedal jej „vykašli sa na neho“. Poškodeného takéto konanie zo strany obvineného rozčúlilo, rozbehol sa k nemu a kričal na neho. Obvinený sa proti verbálnym útokom poškodeného bránil, a keď tieto vygradovali do fyzického ataku zo strany poškodeného, ktorý smeroval rukou do oblasti tváre obvineného, tento úder poškodeného vykryl. Následne poškodený kopol pravou nohou do ľavého kolena obvineného a udrel ho rukou do hrude. Obvinený sa bránil tým, že rozhodil rukami, nie však veľkou intenzitou, tiež do poškodeného netlačil a po tomto rozhodení rukami obvineného sa poškodený ocitol na zemi, kde sa začal váľať. Následne poškodený povedal obvinenému, že má zlomenú nohu a že ho zabije. Obvinený opakovane uviedol poškodenému, že sa s ním biť nebude, a keď sa poškodený nachádzal na zemi, obvinený mu na nohu nasunul spolovice vyzutú topánku, pomohol mu postaviť sa prejsť k blízkemu múriku, kde ho posadil a po tom, ako XXXXX priniesla elastický obväz, zabandážoval poškodenému nohu a obul mu topánku. Tiež sa poškodenému ponúkol, že ho odvezie na lekárske ošetrenie do nemocnice, čo však poškodený odmietol. Po fyzickom ataku poškodeného s odstupom dvoch dní obvinený vyhľadal lekára v dôsledku bolestivosti ľavého kolena a sťaženého dýchania. Po príchode hliadky polície na miesto mal poškodený tejto uviesť, že ho XXXXX nechce pustiť do domu. Podľa výpovede obvineného účastná pri tomto skutku bola XXXXX.

	Svedok - poškodený XXXXX vo svojej výpovedi z 10. 02. 2010 uviedol, že v inkriminovaný deň išiel ku vtedajšej manželke XXXXX, s ktorou bol v tom čase v rozvodom konaní, do XXXXX na Ul. XXXXX č. XXXXX, s ich spoločným synom. Pred uvedeným domom videl osobné motorové vozidlo, patriace obvinenému. V tom čase nevedel, že jeho vtedajšia manželka XXXXX „chodí“ s obvineným. Následne poslal svojho syna do domu, aby zavolal obvineného von. Po chvíli vyšiel obvinený pred dom aj so synom poškodeného a jeho manželkou a poškodený sa ho opýtal, prečo tam chodí tak často. V tom čase si poškodený z predmetného domu tiež chcel zobrať svoje osobné veci, čo mu nebolo zo strany svokrovcov umožnené. Po tom, ako obvinený vyšiel pred dom, vznikol medzi nimi verbálny konflikt, po ktorom ho obvinený hruďou tri razy odtlačil, chytil ho pravou rukou za sánku, čím mu mal spôsobiť opuch sánky a líca. Keď sa poškodenému podarilo vymaniť zo zovretia obvineného, tento ho opätovne chytil za jeho sánku. Počas toho, ako bol poškodený odtláčaný hruďou obvineného, snažil sa ho kopnúť pravou nohou do rozkroku, čo však obvinený rukami vykryl, a preto poškodený pripustil, že ho kopnutím zasiahol do oblasti kolena. Bol si istý, že pri tomto kopnutí do obvineného si však nohu nezlomil. Celému incidentu sa prizerala jeho vtedajšia manželka XXXXX. Následne ho obvinený mal kopnúť do pravého členka ľavou nohou, pričom vtedy pocítil veľkú bolesť a nemohol stáť. Keď sa posadil na zem, obvinený mu pritlačil hlavu o obrubník a pustil ho až po tom, ako zasiahla XXXXX. Poškodený hneď povedal obvinenému, že mu ublížil na zdraví. Obvinený mal ochotu pomôcť poškodenému ošetriť mu nohu a zaviezť ho na ošetrenie, čo však poškodený odmietol. Po tomto incidente vyšli pred vyššie spomenutý dom aj svokrovci poškodeného, ktorí incident, podľa jeho názoru, vidieť nemohli, nakoľko na mieste, kde sa odohral, bola tma. V obsahu ďalšej výpovede svedok - poškodený popísal zranenia, ktoré mal utrpieť v dôsledku konania obvineného s uvedením ich rozsahu a potrebnej doby liečenia. 

	Svedkyňa XXXXX, bývalá manželka poškodeného, popísala priebeh stíhaného skutku v podstate totožne ako obvinený. Rovnako tak, ako obvinený, vypovedala k verbálnemu konfliktu, iniciovanému zo strany poškodeného, ako aj k fyzickému incidentu. Jednoznačne uviedla, že poškodený pristúpil k obvinenému a tohto kopol do nohy, tiež sa na neho zaháňal päsťou, pričom obvinený ho iba odtisol rukami, pričom ho možno zasiahol do tváre. Tiež vypovedala, že poškodený sa obvinenému vyhrážal tým, že bude dlho „maródiť“ a obvinený mu bude musieť platiť regres. 

	Svedok XXXXX, bývalý svokor poškodeného, ku skutku v podstate uviedol, že pri incidente nebol a po tom, ako počul z ulice krik, sa cez okno pozrel, čo sa deje. Videl, že poškodený sa približuje k obvinenému, ale nejaký fyzický konflikt medzi nimi neregistroval. Následne odišiel preč. K osobe poškodeného sa vyjadril tak, že tento býval pod vplyvom alkoholu agresívny, napádal jeho, jeho manželku, ako aj svoju vtedajšiu ženu XXXXX. 

	V priebehu vyšetrovania konajúci vyšetrovateľ vykonal konfrontácie medzi obvineným a poškodeným, poškodeným a svedkyňou XXXXX, pri ktorých všetci zotrvali na svojich výpovediach. 

	Súčasťou spisového materiálu na č. l. 34-38 sú lekárske záznamy, špecifikujúce druh, rozsah a povahu zranení, ktoré utrpel 01. 12. 2009 poškodený. 

	Na základe uznesenia konajúceho vyšetrovateľa bol do konania pribratý za účelom vypracovania znaleckého posudku XXXXX, ktorý obsahom svojho posudku v podstate konštatoval, že zlomenina pravého vonkajšieho lýtka poškodeného bola nepriama, to znamená bez priameho pôsobenia násilia na vonkajšiu stranu pravého členka, teda vznikla mechanizmom vbočenia a ohnutia chodidla dovnútra (supinačná zlomenina). Aby takéto poranenie vzniklo v dôsledku kopnutia inou osobou, musel by útočník kopnúť do poškodeného tak, aby zasiahol jeho chodidlo, čím by sa dosiahlo vbočenie a ohnutie nohy dovnútra. Podľa názoru znalca je tiež pravdepodobné, že v prípade priameho kopnutia do vyššie uvedenej anatomickej časti tela by na mieste kontaktu museli byť prítomné známky pôsobenia vonkajšieho násilia vo forme minimálne odreniny, nakoľko kopnutie, ktoré by spôsobilo poranenie diagnostikované u poškodeného, by muselo byť vedené veľkou intenzitou. Znalec tiež záveroval, že zranenie nohy poškodeného, resp. typ takéhoto zranenia, je s najväčšou pravdepodobnosťou nepriamou zlomeninou pravého vonkajšieho členka (bez priameho pôsobenia násilia na vonkajšiu stranu pravého členka). V ďalšom obsahu znaleckého posudku znalec podrobne rozviedol typ poranenia diagnostikovaného u poškodeného, ako aj potrebnú dobu liečenia u poškodeného. 

	XXXXX bol ku svojmu podanému znaleckému posudku 26. 10. 2010 vypočutý, pričom zotrval na záveroch v ňom prezentovaných.

	V priebehu vyšetrovania poškodený dal vypracovať znalcovi XXXXX, XXXXX, znalecký posudok k poraneniam, ktoré mu boli spôsobené. Zo záverov tohto posudku v podstate vyplynulo, že tieto mohli vzniknúť priamym mechanickým násilím - kopnutím, čo znalec podrobne zdôvodnil a vysvetlil. Znalecký posudok XXXXX, sa tiež zaoberal presným popisom a rozsahom zranenia poškodeného, ako aj dobou potrebnou na jeho liečenie. 

	Keďže dva vyššie uvedené znalecké posudky XXXXX a XXXXX, XXXXX, boli diametrálne odlišné vo svojich záveroch, konajúci vyšetrovateľ do konania pribral LF UK v Bratislave na vypracovanie kontrolného znaleckého posudku, ktorý však nespĺňal všetky atribúty zákonom kladené na takýto dôkaz, preto nie je v ďalšom konaní braný na zreteľ. 

	Na vypracovanie kontrolného znaleckého posudku bola následne, cestou dožiadania českých justičných orgánov, do konania pribratá Univerzita Karlova v Prahe,  1. lekárska fakulta. Spomenutou inštitúciou bol vypracovaný kontrolný znalecký posudok č. XXXXX z XXXXX. Z obsahu a záveru tohto znaleckého posudku vyplynulo, že znalci jednoznačne, bez akýchkoľvek pochybností konštatovali, že u poškodeného sa jednalo o luxačnú zlomeninu členka Weber a tiež sa jedná o supinačno addukčnú  zlomeninu fibulárneho malleolu genetickej klasifikácie podľa Lauge - Hansena. Pre priamy mechanizmus vzniku poranenia poškodeného podľa znalcov nesvedčia žiadne popísané a im poskytnuté informácie a nálezy, ani klinický  a röntgenový nález, ako ani výpovede svedkov vo veci vypočutých. Znalci obsahom svojho posudku ďalej veľmi podrobne, po stránke odbornej, dôvodili nepravdepodobnosť, resp. „praktickú“ nemožnosť vzniku predmetného poranenia poškodeného v dôsledku pôsobenia priameho mechanizmu. Záverom potom konštatovali, že u poškodeného sa nepochybne jedná o zlomeninu spôsobenú nepriamym mechanizmom, ktorá však mohla vzniknúť pri konflikte v inkriminovaný deň medzi obvineným a poškodený. Tiež záverovali, že je vylúčené, aby zlomenina diagnostikovaná u poškodeného vznikla v dôsledku priameho kopnutia obvineným. 

	Podľa § 155 ods. 1 Tr. zák. zločinu ublíženia na zdraví sa dopustí ten, kto inému úmyselne spôsobí ťažkú ujmu na zdraví. 

	Podľa § 123 ods. 3 písm. i) Tr. zák. ťažkou ujmou na zdraví sa na účely Trestného zákona rozumie len vážna porucha zdravia alebo vážne ochorenie, ktorou je porucha zdravia trvajúca dlhší čas. 

	Podľa § 123 ods. 4 Tr. zák. poruchou zdravia trvajúcou dlhší čas sa na účely Trestného zákona rozumie porucha, ktorá si objektívne vyžiadala liečenie, príp. aj pracovnú neschopnosť, v trvaní najmenej 42 kalendárnych dní, počas ktorých závažne ovplyv¨ľovala obvyklý spôsob života poškodeného. 

	Po vyhodnotení všetkých dôkazov, obstaraných v rámci vyšetrovania, v súlade s ustanovením § 2 ods. 12 Tr. por., tak jednotlivo, ako aj v ich súhrne, konštatujem, že konajúci vyšetrovateľ vykonal všetky potrebné a dostupné dôkazy pre náležité zistenie skutkového stavu veci v rozsahu potrebnom pre rozhodnutie v zmysle § 2 ods. 10 Tr. por. 

	Trestné stíhanie proti obvinenému XXXXX, pre skutok uvedený vo výrokovej časti tohto uznesenia, bolo na základe trestného oznámenia podaného XXXXX, ním predložených listinných dôkazov (lekárskych správ), vedené zákonne. 

	Po vyhodnotení všetkých dôkazov vyššie uvedeným spôsobom som dospel k záveru, že tvrdenia produkované poškodeným XXXXX (týkajúce sa kopnutia ho obvineným do členku, a utrpenia zlomeniny členku) v rámci jeho výsluchov o priebehu stíhaného skutku sú osamote stojace a nemajú oporu v žiadnom inom vykonanom dôkaze, okrem znaleckého posudku XXXXX, XXXXX. Skutočnosť, prezentovanú poškodeným, že tento bol priamo kopnutý do oblasti členku obvineným, vyvracajú výpovede obvineného, svedkyne XXXXX, parciálne výpoveď svedka XXXXX, znalecký posudok XXXXX, ako aj kontrolný znalecký posudok Univerzity Karlovej v Prahe, 1. lekárska fakulty čXXXXX. Obvinený v celom rozsahu poprel fyzický atak voči poškodenému vo forme kopnutia, čo potvrdila aj svedkyňa XXXXX, ktorá bola priamo účastná na mieste, kde ku stíhanému skutku malo dôjsť. Výpoveď obvineného, ako aj výpoveď svedkyne XXXXX, sú v celom rozsahu podporované znaleckými posudkami XXXXX a a kontrolným znaleckým posudkom Univerzity Karlovej v Prahe, 1. lekárska fakulty XXXXX. Je potrebné uviesť, že pri hodnotení znaleckých posudkov XXXXX, XXXXX, a XXXXX nebolo možné prihliadnuť na tie časti ich posudkov, v ktorých sa vyjadrovali k hodnovernosti výpovedí, či už obvineného, alebo poškodeného. Hodnotenie dôkazov je výlučnou kompetenciou kompetentného rozhodujúceho orgánu v trestnom konaní, a nie úlohou znalca, preto tieto časti spomenutých znaleckých posudkov považujem za nadbytočné. Spomenutá nadbytočnosť však nemá za následok nezákonnosť podstatnej a po medicínskej stránke fundovane vypracovanej časti toho-ktorého znaleckého posudku (tiež Uznesenie Najvyššieho súdu Slovenskej republiky z 5. februára 2001, sp. zn. 7 To 18/2000). Výpoveď obvineného a tiež výpoveď svedkyne XXXXX, spočívajúcu v popretí fyzického útoku - kopnutia obvineným poškodeného, považujem na jednoznačne vierohodnú a pravdivú. XXXXX ako aj následne vypracovaný kontrolný znalecký posudok, vo svojich  záveroch nimi vypracovaných znaleckých posudkov zhodne konštatovali, že najpravdepodobnejším mechanizmom vzniku zranenia poškodeného (poranenie nohy) bolo podvrtnutie, resp. mechanizmus nepriamy. Tiež zhodne vylúčili priame vonkajšie násilie (napr. kopnutie) ako možný mechanizmus vzniku spomenutého zranenia. 

	Po takomto vyhodnotení vykonaných dôkazov tak jednotlivo, ako aj v ich súhrne, som dospel k záveru, že je možné jednoznačne konštatovať, že skutok, kladený obvinenému za vinu v tomto trestnom konaní tak, ako bolo pre¨ľ vedené trestné konanie a ako je uvedený vo výrokovej časti tohto uznesenia, s ťažiskom na fáze stíhaného skutku, pri ktorej malo dôjsť k najvážnejšej ujme na zdraví poškodeného, teda zlomenine členka,  sa nestal. Takýto záver má plnú oporu najmä v obsahu výpovede obvineného, svedkyne XXXXX, znaleckého posudku Univerzity Karlovej v Prahe, 1. lekárska fakulty XXXXX, ktoré je možné označiť  za vierohodné, úplné a obsažné. 
	Znalci pribratý do trestného konania, logicky, keďže nie sú svedkami stíhaného skutku, nemôžu zodpovedať to, ako sa skutok stal, môžu však poskytnúť viaceré možné alternatívy, ako mohlo k zraneniu poškodeného dôjsť, čo učinili aj prostredníctvom kontrolného znaleckého posudku. Na základe ich odborných záverov, poňatím ich do konfrontácie s vo veci vykonanými ostatnými dôkazmi (primárne s výpoveďou obvineného, poškodeného, svedkyne XXXXX) bolo na mieste ustáliť, že k poraneniu poškodeného, zlomenine členka, došlo v dôsledku zlého došliapnutia nohy poškodeného na podklad, resp. jej zavadením o prekážky pri došliapnutí. Je nepochybné, že poškodený utrpel zlomeninu členka práve pri konflikte s obvineným, avšak konanie obvineného, tak ako bolo preukázané, vo vzťahu k vzniku uvedeného poranenia poškodeného nie je subsumovateľné pod žiadnu zo skutkových podstát trestných činov uvedených v osobitnej časti Trestného zákona, a to ani „nedbanlivostných“. Je neprehliadnuteľné, že „iniciátorom“ celého konfliktu bol práve poškodený, ktorý sa na ňom parciálne aj sám  podieľal aktívnou účasťou, keď pripustil, že obvineného chcel kopnúť do rozkroku, proklamujúc vlastnú obranu.  

	Z dokazovania tiež vyplýva, že v inkriminovanom období bolo medzi obvineným a poškodeným určité animózne správanie a došlo medzi nimi k tak výmene názorov, ako aj k fyzickému stretu, kontaktu. Zároveň však treba dodať, že kopnutie obvineného poškodeným do kolena, odsotenie poškodeného obvineným, uchopenie poškodeného za tvárovú časť hlavy, ako ani ich verbálna potýčka, neboli takej povahy, aby napĺ¨ľali znaky niektorej zo skutkových podstát trestných činov, uvedenej v osobitnej časti Trestného zákona. Takéto konanie v rozsahu, v akom bolo čiastočne vykonaným dokazovaním preukázané, by mohlo napĺňať skutkovú podstatu priestupku, avšak vzhľadom k jednoznačne ustálenému momentu tohto konfliktu nie je možné z dôvodu márneho uplynutia premlčacej doby postúpiť toto na prípadné prejednanie príslušnému priestupkovému orgánu. 

	Podľa § 215 ods. 1 písm. a) Tr. por. prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie trestné stíhanie.

	Z týchto dôvodov som rozhodol tak, ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok. (§ 185 a nasl. Tr. por.)

Mgr. Daniel Mikuláš
prokurátor