Okresná prokuratúra Košice I 
Mojmírova 5, 041 47 Košice 1 	

Sp. zn. : 1 Pv 469/14/8802	Košice I, 10.3.2015
EEČ : 2-63-82-2015

U Z N E S E N I E

Trestná vec:	obvinený XXXXX 
Prečin:	Úverový podvod podľa § 222 odsek 1 Trestného zákona číslo 300/2005 Zbierky zákonov v znení zákona číslo 1/2014 Zbierky zákonov

Rozhodol: 	prokurátor Okresnej prokuratúry Košice I
Podľa § 215 odsek 1 písmeno b Trestného poriadku zastavujem trestné stíhanie obvineného:
1.	XXXXX
	dátum narodenia: XXXXX
	miesto narodenia: XXXXX
	trvalé bydlisko: XXXXX
- d¨ľa 12.11.2013 v Košiciach, TESCO – hypermarket Košice, Trolejbusová 1, uzavrel so spoločnosťou XXXXX a.s. Úverovú zmluvu č. 6311011329 o poskytnutí bezúčelového revolvingového úveru s limitom 500,-€ a spôsobom čerpania prostredníctvom platobnej karty, pričom do predmetnej zmluvy uviedol údaje o svojom príjme, ktoré sa nezakladajú na pravde, z úveru bolo ešte d¨ľa 12.11.2013 vyčerpaných 499,82,-€, doposiaľ neuhradil žiadnu zmluvne dohodnutú splátku, čím takto svojim konaním uviedol do omylu spoločnosť Home Credit Slovakia a.s., XXXXX, XXXXX a spôsobil jej škodu vo výške 536,51,-€, 

lebo  tento skutok nie je trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci

Odôvodnenie:
Uznesením vyšetrovateľa OR PZ v Košiciach sp. zn. ORP-1632/4-VYS-KE-2014 zo d¨ľa 11.08.2014 bolo podľa § 199 ods. 1 Trestného poriadku začaté trestné stíhanie a podľa § 206 ods. 1 Trestného poriadku  vznesené obvinenie XXXXX pre prečin úverového podvodu podľa § 222 ods. 1Trestného zákona, na tom skutkovom základe ako je uvedené vo výrokovej časti uznesenia.

Preskúmaním vyšetrovacieho spisu bolo zistené, že v priebehu skráteného vyšetrovania boli vypočutí svedkovia XXXXX, XXXXX st. , XXXXX ml., Mgr. XXXXX a XXXXX - splnomocnenec poškodeného a  zabezpečené boli listinné dôkazy, najmä úverová zmluva s prílohami a správa Sociálnej poisťovne.

	Z  vykonaných dôkazov je zrejmé, že spoločnosť XXXXX, a.s. nepreverila schopnosť XXXXX splácať poskytnutý úver takým spôsobom,  aby zachovala odbornú starostlivosť, tak ako jej to ukladá v ustanovení § 7 zákon o spotrebiteľských úveroch č. 129/2010 Z. z.

          Z písomného vyhotovenia úverovej zmluvy č. 6311011329 vyplýva, že žiadateľ o úver XXXXX uviedol , že je dôchodcom poberajúcim dôchodok vo výške  313,-€. 

        Výpoveďou svedkov XXXXX a Mgr. XXXXXo, ktorý uzatváral zmluvu s obvineným bolo potvrdené, že zo strany poskytovateľa úverov od neho neboli požadované žiadne iné doklady súvisiace s deklarovaným príjmom. Na poskytnutie úveru postačovalo predloženie občianskeho preukazu a ďalšieho nešpecifikovaného dokladu. Poskytnuté údaje preverila centrála spoločnosti, ktorá skúma pravdivosť údajov a bonitu klienta, pričom došlo k poskytnutiu úveru. Svedok Mgr. XXXXX vo výpovedi uviedol, že spoločnosť XXXXX, a.s. obchodných zástupcov častokrát doslova vydierala s tým, že keď nebudú mať dostatočný stanovený limit predaných kreditných kariet, tak im budú krátené provízie za klasické pôžičky o polovicu. Z uvedeného dôvodu nepozeral na klientov, či sa jedná o riadne upravenú osobu alebo bezdomovca alebo róma a s každým, kto mu predložil doklady spísal žiadosť o úvere a túto zaslal na schválenie centrále. On o schválení nerozhodoval to bolo úlohou centrály spoločnosti.

       Z odpovede Sociálnej poisťovne, ústredia Bratislava, zo d¨ľa 25.09.2014 je zrejmé, že XXXXX nebol v čase uzavretia zmluvy poberateľom dôchodku ani iných dávok. V evidencii dôchodcov sa nenachádza.

       Z uvedených dôkazov je zrejmé, že poškodená spoločnosť mohla  pri zachovaní obvyklej miery opatrnosti jednoducho odhaliť nepravdivosť údajov uvádzaných obvineným, avšak za týmto účelom nevykonala žiadnu aktivitu. Systém prijímania a následne schvaľovania žiadostí je u poškodenej spoločnosti povrchný, nespĺ¨ľajúci kritériá odbornej starostlivosti pri preverovaní bonity. V dôsledku uvedeného k poskytnutiu úveru dochádza aj u osôb, ktoré vôbec nespĺ¨ľajú podmienky na jeho poskytnutie a splácanie. Výpoveď obchodného zástupcu Mgr. Mátého potvrdzuje, že samotní zamestnanci konajúci v mene poškodenej spoločnosti v snahe uzavrieť čo najväčší počet zmlúv nechránia jej majetok, k čomu sú tlačený spoločnosťou, ktorej hlavným cieľom je dosiahnuť pri podnikaní čo najväčší zisk.

              K znakom základnej skutkovej podstaty trestného činu podvodu a úverového podvodu je potrebné uviesť, že len uvedenie určitých nepravdivých skutočností nie je možné, samo o sebe, považovať za „uvedenie do omylu“ v zmysle základnej skutkovej podstaty trestného činu, pretože „uvádzanie, či deklarovanie nepravdy“ nič nehovorí o tom, či tieto nepravdivé skutočnosti boli alebo mohli byť aj objektívne spôsobilé oklamať klamanú osobu (ide o posudzovanie spôsobilosti, či nespôsobilosti použitého prostriedku oklamať poškodeného), respektíve, či k oklamaniu poškodeného došlo len preto, že ten celkom (hrubo) zanedbal svoju povinnosť (a to buď všeobecnú prevenčnú povinnosť vyplývajúcu z § 415 Občianskeho zákonníka, prípadne konkrétnu povinnosť vyplývajúcu zo zákona (zákon č. 129/2010 Z. z. ), zmluvy, či pracovného zaradenia) a zjavne konal bez dodržania určenej miery opatrnosti. V takomto prípade možno hovoriť o tom, že k škode na majetku poškodeného došlo výhradne v príčinnej súvislosti s porušením povinnosti na strane poškodeného, t. j. s porušením obvyklej miery opatrnosti, pretože za jej bežného dodržania by bolo vylúčené oklamanie poškodeného, teda išlo o konanie nespôsobilé uviesť niekoho do omylu a spôsobilým sa stalo len a výlučne vďaka zjavnému porušeniu obvyklej miery opatrnosti zo strany poškodeného.

       V predmetnom prípade by na naplnenie skutkovej podstaty postačovalo ak poskytovateľ úverov preverí žiadateľov o úver bežnými prostriedkami (napríklad vyžiadaním potvrdenia o výške poberaného dôchodku). Nemusí vynaložiť nejaké špecifické úsilie, napríklad podrobné preverovanie žiadateľa prostredníctvom detektívnej služby a podobne. Ak napríklad sám zamestnávateľ poskytne žiadateľovi o úver falošné potvrdenie, v ktorom mu znásobí jeho skutočný mesačný príjem, možno hovoriť o nepravde, ktorá je spôsobilá „uviesť do omylu“ poskytovateľa úveru v zmysle skutkovej podstaty trestného činu podvodu, pretože ju nie je možné (spravidla) zistiť za zachovania obvyklej, bežnej miery opatrnosti (a ak by takúto nepravdu aj poskytovateľ úverov zistil, bola by to zväčša náhoda). V takýchto prípadoch nemožno od poskytovateľov úverov vyžadovať vyššiu mieru opatrnosti než aj skutočne vynaložili a išlo by o spáchanie trestného činu podvodu, prípadne v štádiu pokusu. Otázka, či klamaný mohol svoj omyl poznať je nerozhodná iba vtedy, ak by musel vynaložiť viac pozornosti a úsilia, než sa za daných okolností všeobecne predpokladá (napríklad použitie falošných dokladov totožnosti nie je, spravidla, možné zistiť za použitia obvyklej miery opatrnosti, pretože falošnosť dokladov nie je často možné zistiť len pohľadom bez bližšieho expertízneho skúmania). 

        Možnosť využiť trestnoprávny prostriedok ochrany nesmie byť natoľko jednoduchá aby pre oprávnené subjekty bolo najvýhodnejšie celkom rezignovať na aktívnu ochranu ich práv a záujmov v takej miere, ktorú od nich treba rozumne vyžadovať. Takýto stav by odporoval zásade vigilantibus iura (právo pomáha ostražitým, bdelým).

  Vzhľadom na uvedené mám zato, že v predmetnom prípade neboli naplnené všetky znaky skutkovej podstaty prečinu úverového podvodu ,konkrétne znak spočívajúci v uvedení do omylu. Ku škode na majetku poškodeného došlo výlučne z dôvodu zjav¬né¬ho po¬ru¬še¬nia ob¬vyk¬lej mie¬ry opatr¬nos¬ti.

  Podľa § 215 ods. 1 písm. b) Trestného poriadku prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak nie je skutok trestným činom a nie je dôvod na postúpenie veci.

Vzhľadom na uvedené dôvody bolo potrebné rozhodnúť spôsobom uvedeným vo výrokovej časti tohto uznesenia.

Poučenie:
Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorú možno podať u prokurátora okresnej prokuratúry do troch dní od oznámenia uznesenia. Sťažnosť má odkladný účinok.

JUDr. Roman Sopoliga
prokurátor